ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

04 березня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/3843/24
Головуючий у першій інстанції – Рахманкулова І. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/551/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів – Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,
із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2025 року (повний текст складено 19.11.2025) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним,-

У С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просив шлюб між громадянином України ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_5 , зареєстрований 22.11.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №2264 – визнати недійсним від дня його державної реєстрації, судові витрати покласти на відповідача. 
Позов обґрунтовував тим, що 22.11.2013 між сторонами було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.12.2021 (справа №750/10138/21), проте, станом на дату укладення цього шлюбу позивач вже перебував у шлюбі з ОСОБА_3 з 09.02.2008 по 29.11.2018. 
Уважав, що в силу приписів ст. 25, 39, 44 СК України шлюб укладений з відповідачкою є недійсним від дня його державної реєстрації, оскільки він був укладений з особою, яка вже перебуває у шлюбі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.11.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання шлюбу недійсним – відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, судові витрати покласти на відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального права та недотримання норм процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що шлюб укладений між сторонами 22.11.2013 є недійсним, оскільки позивач уже перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 09.02.2008 по 29.11.2018. 
Наголошує, що перебування хоча б однієї особи в іншому зареєстрованому шлюбі, яка одночасно зареєструвала повторний шлюб, є підставою недійсності повторного шлюбу. 

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення відповідачки ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних доказів його перебування у шлюбі з іншою особою на час реєстрації шлюбу з відповідачем, крім того, згідно з частиною другою статті 43 СК України якщо шлюб розірвано за рішенням суду, позов про визнання його недійсним може бути пред`явлено лише після скасування рішення суду про розірвання шлюбу.
З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 22.11.2013 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 22.11.2013 Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2264 (том 1 а.с. 8, 59).
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.12.2021 у справі №750/10138/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 22.11.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2264, розірвано. Після розірвання шлюбу змінено прізвище позивача « ОСОБА_7 » на дошлюбне « ОСОБА_8 ». (том 1 а.с. 9-11).
Сторони є батьками:
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 29.07.2002 Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції (том 1 а.с. 60);
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 27.09.2004 Чернігівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції (том 1 а.с. 61);
- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 29.05.2014 Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції (том 1 а.с. 62).

Позивачем на підтвердження перебування у шлюбі з ОСОБА_3 в період з 09.02.2008 по 29.11.2018 до суду надано:
- копію нотаріально посвідченої ксерокопії «Свидетельства о заключении брака НОМЕР_5 , дата выдачи - 09.02.2008, место государственной регистрации - ІНФОРМАЦІЯ_4 » (том 1 а.с. 12);
- копію нотаріально посвідченої ксерокопії «Свидетельства о расторжении брака НОМЕР_6 , дата выдачи - 29.11.2018, место государственной регистрации - Бабушкинський отдел ЗАГС Управления ЗАГС Москвы, свидетельство выдано ОСОБА_1 » (том 1 а.с. 13).
Вірність вказаних ксерокопій засвідчено 17.01.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Азадалієвою Я.М.

Представником ОСОБА_3 адвокатом Косінцевою П.Ю. до суду першої інстанції надано: 
- ксерокопію повторного свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_7 , дата видачі - 31.03.2012, місце державної реєстрації - Бабушкінський відділ ЗАЦС Управління ЗАЦС Москви, з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову (том 1 а.с. 128-130);
- ксерокопію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 , дата видачі 29.11.2018, місце державної реєстрації - Бабушкінський відділом ЗАЦС Управління ЗАЦС Москви, свідоцтво видано ОСОБА_3 , з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову (том 1 а.с. 131-133).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06.05.2025 у справі №750/14365/21 апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 07.08.2024 задоволено частково. 
Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 07.08.2024 скасовано.
Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. 
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (том 1 а.с. 190-215).
Під час розгляду справи №750/14365/21 Чернігівський апеляційний суд досліджував наявні у ній ксерокопії свідоцтва про шлюб та про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та надав їм таку оцінку:
«Так, у ксерокопії свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_6 , що була надана відповідачем разом з касаційною скаргою, та в свідоцтві про розірвання шлюбу НОМЕР_8 , яке надано ОСОБА_3 , відрізняється дата народження ОСОБА_3 , у ксерокопії свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_6 вказана дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_5 , а у свідоцтві про розірвання шлюбу НОМЕР_8 – 26.02.1982. 
Крім того, у повторному свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_7 та у свідоцтві про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 зазначено, що їх видано Бабушкінським відділом РАЦС Управління РАЦС Москови, тобто в даних свідоцтвах наявна граматична помилка щодо зазначення міста.
Наявність орфографічних помилок та неточностей у вказаних документах викликає сумніви у їх реальності.
Задля усунення сумнівів у дійсності наданих документів ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2025 у справі призначено судову технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:
1. Чи відповідає бланк «Свидетельство о заключении брака V-МЮ №913783, дата выдачи - 31 марта 2012 года (повторное), место государственной регистрации - Бабушкинский отдел ЗАГС Управления ЗАГС Московы» (том 5, а.с. 149), за своїми характеристиками (серія, номер, вид аркушу, внесені записи, тираж бланку документа, рік виготовлення, тощо) аналогічним бланкам, які є в офіційному обігу на території російської федерації?
2. Чи відповідає бланк «Свидетельство о расторжении брака ІV-МЮ №864564, дата выдачи - 29 ноября 2018 года, место государственной регистрации - Бабушкинский отдел ЗАГС Управления ЗАГС Московы» (том 5, а.с. 150), за своїми характеристиками (серія, номер, вид аркушу, внесені записи, тираж бланку документа, рік виготовлення, тощо) аналогічним бланкам, які є в офіційному обігу на території російської федерації?
Проведення експертизи доручалось Чернігівському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (том 6 а.с. 205-207).
27.02.2025 від експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло клопотання про надання порівняльного матеріалу, а саме зразка бланка «Свидетельство о заключении брака» з вихідними типографськими даними «Гознак, МПФ, Москва, 2010, «В»» та зразка бланка «Свидетельства о расторджении брака» з вихідними типографськими даними «Гознак, МПФ, Москва, 2017, «В»», які є в офіційному обігу на території Російської Федерації. Зазначено, що проведення експертизи до виконання заявленого клопотання зупинено, у разі невиконання клопотання матеріали буде повернуто без виконання (том 6 а.с. 217).
З огляду на військову агресію рф проти України, зупинення дії та вихід з 23.12.2022 з Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь, надання порівняльного матеріалу, клопотання про надання якого заявлено експертом, є об`єктивно неможливим.
Також, у матеріалах справи міститься копія рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.01.2009 (справа №2-606/09) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну відомостей про батька в актовому записі про народження дитини. Так, зі змісту зазначеного рішення вбачається, що у позові ОСОБА_3 указувала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з 2000 року по 02.07.2002, остання не повідомляла про те, що повторно уклала шлюб з ОСОБА_1 09.02.2008 (том 4 а.с. 170-171).
Вищезазначені обставини, а саме повідомлення відповідачем про перебування в іншому шлюбі лише при розгляді справи у суді касаційної інстанції; ненадання безпосередньо відповідачем оригіналів свідоцтв про укладення та розірвання шлюбу із ОСОБА_3 ; надання ксерокопій свідоцтв, завірених нотаріусом, нотаріальна діяльність якого була зупинена; надання оригіналів свідоцтв про укладення та розірвання шлюбу представником ОСОБА_3 – адвокатом Косінцевою П.Ю. більше ніж через два роки після початку розгляду справи, при тому, що сама ОСОБА_3 , за поясненнями сторін, проживає в рф;- викликають у колегії суддів обґрунтовані сумніви щодо дійсності свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5 , повторного свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_7 , свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 , свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 .
З огляду на зазначене, у даній конкретній справі, зважаючи на процесуальну поведінку відповідача, відсутність клопотання сторони відповідача про поновлення строку на подання нових доказів із зазначенням поважних причин їх ненадання, апеляційний суд вважає, що районний суд помилково взяв до уваги вищезазначені свідоцтва як докази на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі з громадянкою рф ОСОБА_3 з 09.02.2008 по 29.11.2018, які при цьому викликають сумніви у їх достовірності».
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26.08.2025 №00053236741 22.11.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (актовий запис № 2264), прізвище ОСОБА_4 до реєстрації шлюбу – « ОСОБА_8 » (том 2 а.с. 22-23).
26.07.2025 відповідачка ОСОБА_12 зареєструвала шлюб з ОСОБА_13 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_9 , виданого 26.07.2025 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини – ОСОБА_14 (том 2 а.с. 24).

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Частина 2 ст. 3 СК України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі (ч. 1 ст. 39 СК України).
Відповідно до ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.
Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.
Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності.
Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.
Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю.
При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 41 СК України).
Недійсність шлюбу - це форма відмови держави від визнання укладеного шлюбу як юридично значущого акту, виражена в рішенні суду, винесеному в порядку цивільного судочинства у зв`язку з порушенням встановлених законом умов укладення шлюбу.
Визнання шлюбу недійсним тягне припинення всіх правових наслідків його укладення та є подібним за наслідками до розірвання шлюбу.
Згідно з ст. 42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.
Розірвання шлюбу, смерть дружини або чоловіка не є перешкодою для визнання шлюбу недійсним (ч. 1 ст. 43 СК України).
Разом з цим, в силу ч. 2 ст. 43 СК України, якщо шлюб розірвано за рішенням суду, позов про визнання його недійсним може бути пред`явлено лише після скасування рішення суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", наявність рішення суду про розірвання шлюбу є перешкодою для визнання цього шлюбу недійсним.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 (справа №756/8186/17) вказано, що не може одночасно існувати два рішення суду з приводу спору між тим самим подружжям, як про розірвання шлюбу, так і про визнання цього шлюбу недійсним.
Отже, наявність чинного рішення суду про розірвання шлюбу є перешкодою для вирішення спору між сторонами такого шлюбу про визнання його недійсним.
Фактично ч. 2 ст. 43 СК України надає особі право на позов про визнання шлюбу недійсним тільки у разі відсутності чинного рішення суду про розірвання такого шлюбу.
При цьому з системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України вбачається, що не може існувати два рішення суду з приводу спору між тим самим подружжям, як про розірвання шлюбу, так і про визнання цього шлюбу недійсним.
Це підтверджується і правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 07.06.2018 по справі № 554/6827/16-ц, від 23.10.2019 по справі №756/8186/17.
Вирішуючи конкуренцію між нормами частини першої статті 39 СК України та частини другої статті 43 СК України, Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі №756/8186/17 зазначив, що підлягає застосуванню остання норма, оскільки саме вона містить спеціальну умову для визнання шлюбу, який розірвано за рішенням суду, недійсним, а саме скасування рішення суду про розірвання шлюбу.

Як вже було зазначено вище, 22.11.2013 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 22.11.2013 Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.12.2021 (справа №750/10138/21) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 22.11.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2264, розірвано.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.12.2021 набрало законної сили 06.01.2022 та є чинним на час вирішення цього спору, а отже позивач не може заявляти вимоги про визнання цього шлюбу недійсним.
Таким чином, суд першої інстанції, урахувавши вищезазначене, дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Отже, доводи позивача в цій справі, викладені в позовній заяві та апеляційній скарзі про недійсність шлюбу, незалежно від їх обґрунтованості, не можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог про визнання шлюбу недійсним, адже в позивача в силу приписів ч. 2 ст. 43 СК України відсутнє право на пред`явлення таких позовних вимог за наявності чинного рішення суду про розірвання відповідного шлюбу між сторонами.
Окрім того, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , районний суд обґрунтовано звернув увагу на те, що до позовної заяви про визнання шлюбу недійсним позивач надав суду ті ж самі свідоцтва про реєстрацію шлюбу між ним та ОСОБА_3 та про розірвання шлюбу з нею, що досліджувалися судом при розгляді справи №750/14365/21 і зазначав, що оскільки він перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а тому його шлюб з відповідачем є недійсним в силу статті 39 СК України.
Суд правомірно врахував обставини, встановлені при розгляді справи №750/14365/21, адже вказані свідоцтва були подані стороною позивача як докази на спростування презумпції спільності майна подружжя і суд уже констатував наявність сумнівів у їх достовірності.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для його скасування, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення районного суду - без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05 березня 2026 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко