Справа № 560/12/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

31 березня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18 вересня 2025 року №221750004867;
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу період роботи токарем в колгоспі ім.Свердлова, КСГП "Незалежність" з 01.01.1988 по 31.12.1999, період проходження строкової військової служби з 13.12.1983 по 25.11.1985 та призначити пенсію за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV з 27.06.2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем за наслідками розгляду поданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком та доданих документів, відмовлено у призначенні такої пенсії зважаючи на відсутність необхідного страхового стажу.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.01.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 22.01.2026 подано відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечує. Зазначає що до загального страхового стажу до загального страхового стажу не зараховано відомості про періоди роботи в колгоспі з 01.01.1988 по 31.12.1999 та періоду проходження строкової військової служби з 13.12.1983 по 25.11.1985, зазначені у трудовій книжці, оскільки відсутня дата видачі військового квитка та відсутня довідка про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та відпрацьовані вихододні (в трудовій книжці не завірено печатками підприємства), відсутні записи про прийняття з підставами (наказами) в КСП та ПОП.
У відзиві також заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.
Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області правом подати відзив не скористалося.
Також 28.01.2026 позивачем подано заяву про долучення до матеріалів справи довідки №1927 від 02.12.2025, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те що ОСОБА_1 у період з 19.12.1983 по 23.11.1985 проходив строкову військову службу.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10.09.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та рішенням №221750004867 від 18.09.2025 відмовило у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю страхового стажу.
До страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 01.01.1988 по 31.12.1999, оскільки не надана довідка про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадськму господарстві та відпрацьовані вихододні (в трудовій книжці не завірено печатками) та період проходження строкової військової служби з 13.12.1983 по 25.11.1985, зазначені у трудовій книжці, оскільки відсутня дата видачі військового квитка.
Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправним, відтак звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до визначення, яке міститься у статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
За змістом пункту першого частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Пенсійним віком є встановлений законодавством вік, із досягненням якого, особа може претендувати на виплату пенсії за віком.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону №1058-IV.
Так, згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV у 2023 році право на призначення пенсії мають особи після досягнення віку 60 років, за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Аналіз вищевикладеного дає підстави вважати, що за загальним правилом для виникнення у осіб права на призначення пенсії за віком є наявність сукупності таких ознак: 1) досягнення встановленого законодавством пенсійного віку та 2) наявність встановленого законодавством страхового стажу.
Відтак, для призначення позивачу пенсії за віком необхідна наявність двох обов`язкових умов у сукупності: вік 60 років; страховий стаж від 32 років.
Як встановив суд, ОСОБА_1 , на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком 10.09.2025, згідно паспортних даних ІНФОРМАЦІЯ_3 досяг віку 60 років, що не заперечується сторонами.
Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії є те, що згідно з наданими до документами, страховий стаж позивача становить 27 років 09 місяців 25 днів.
До страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 01.01.1988 по 31.12.1999, оскільки не надана довідка про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві та відпрацьовані вихододні (в трудовій книжці не завірено печатками) та період проходження строкової військової служби з 13.12.1983 по 25.11.1985, зазначені у трудовій книжці, оскільки відсутня дата видачі військового квитка.
Абзацом 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22- 1(далі - Порядок №22-1). Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.
У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку).
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637 ).
Суд вказує, що відповідне положення міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №588/647/17.
Суд встановив, що згідно записів копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 09.04.1993 та трудової книжки серії НОМЕР_2 від 22.08.1983 позивач:
- з 01.01.1988 по 31.12.1999 був членом колгоспу "ім.Свердлова", КСГП "Незалежність";
- з 13.12.1983 по 25.11.1985 проходив службу в армії.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).
Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (яка діяла до 2004) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.
Суд встановив, що записи в трудовій книжці колгоспника містять відомості про роботу, кількість відроблених людино-днів на рік, встановлений мінімум трудоднів в період з 1988 по 1999 внесені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.
При цьому, відповідно до пункту 13 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14.03.1975 та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність відповідно до уставу та правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Пунктами 14 та 15 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14.03.1975 та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, встановлено, що правління колгоспів вживають заходи щодо суворого дотримання встановленого порядку ведення трудових книжок, зміцнення кадрів робітників, які здійснюють ведення трудових книжок, підготовленими до цієї роботи людьми, забезпечують належне зберігання архівних документів, що мають відношення до трудової діяльності колгоспників. Ревізійним комісіям, комітетам профспілок колгоспів і колгоспним радам соціального забезпечення рекомендується здійснювати суспільний контроль за своєчасним та правильним заповненням трудових книжок колгоспників, за їх обліком, зберіганням і видачою та вживати заходи задля усунення виявлених недоліків.
Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки колгоспника покладається саме на спеціально уповноважену правлінням колгоспу особу, тобто, на роботодавця.
З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.
Таким чином, відсутність печатки у трудовій книжці не є підставою для не зарахування періоду роботи в колгоспі під час призначення пенсії, оскільки зазначене жодним чином не впливає на факт перебування позивача у трудових відносинах.
В іншій частині трудова книжка позивача оформлена відповідно до вимог законодавства, містить всі необхідні записи, які вчинені в хронологічному порядку. Записи в моїй трудовій книжки виконані чітко, зрозуміло, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити наказів, на підставі яких вони внесені, підпис уповноваженої особи та печатку підприємства.
Разом з тим, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 під час розгляду справи в аналогічних правовідносинах №754/14898/15-а.
Крім того, звертаючись до суду та до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, на підтвердження трудового стажу позивач надав архівну довідку Чемеровецького трудового архіву від 04.08.2025 № 294/04-03, в якій зазначено, що документи з кадрових питань (особового складу) приватно-орендного підприємства "Незалежність" на зберігання у трудовий архів не поступали.
Досліджуючи подані документи, суд встановив, що періоди роботи позивача в колгоспі з 01.01.1988 по 31.12.1999, зазначені у трудовій книжці колгоспника, отже, період роботи позивача з 01.01.1988 по 31.12.1999 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Суд вважає, що наявні у трудовій книжці записи є достатніми та належними, які дійсно підтверджують трудову діяльність позивача.
Щодо твердження відповідача, що період з 13.12.1983 по 25.11.1985, в який позивач проходив службу в армії, не зарахований до стажу, оскільки в трудовій книжці відсутня дата видачі військового квитка, суд зазначає, що запис у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 22.08.1983 містить обов`язкову інформацію про дату призову (зарахування) - 13.12.1983 і дату звільнення зі служби - 25.11.1985.
Крім того, згідно з наданою позивачем довідкою №1927 від 02.12.2025, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується те, що ОСОБА_1 у період з 19.12.1983 по 23.11.1985 проходив строкову військову службу.
Таким чином, враховуючи наведені положення законодавства і встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що період роботи позивача в колгоспі з 01.01.1988 по 31.12.1999, період проходження строкової військової служби з 13.12.1983 по 25.11.1985, зазначені у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 та трудовій книжці серії НОМЕР_3 неправомірно не зараховані відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 , а тому суд вважає, що Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №221750004867 від 18.09.20255 не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті КАС України, а отже є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Оскільки позивач досяг пенсійного віку 26.06.2025, а звернувся із заявою 10.09.2025 (тобто в тримісячний строк), то пенсія йому має бути призначена з 27.06.2025 (за днем досягнення пенсійного віку).
Відтак необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком з 27.06.2025 року.
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, враховуючи задоволення позовних вимог та приписи ч. 8 ст. 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути 1211,20 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 221750004867 від 18.09.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі з 01.01.1988 по 31.12.1999 та період проходження строкової військової служби з 13.12.1983 по 25.11.1985.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 27.06.2025.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) 	
Відповідачі:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)  Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26,м. Дніпро,Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н,49094 , код ЄДРПОУ - 21910427) 	

Головуючий суддя 		О.О. Михайлов