РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року 	справа № 580/565/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді – Янківська В.П.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
установив:
22 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:
1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) 16.09.2025 по причині не проходження (відмови від проходження) ВЛК;
2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), 16.09.2025 року по причині не проходження (відмови від проходження) ВЛК;
3) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) щодо направлення до органів Національної поліції запиту про доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення;
4) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) направити до органів Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року відкрито провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та 16 вересня 2025 року під час оновлення персональних облікових даних в офіційному державному електронному застосунку «Резерв+» стало відомо, що відносно нього ТЦК того ж дня звернулося до органів поліції з поданням про примусове доставлення з метою складення протоколу про адмінправопорушення. Як наслідок в системі застосунку «Резерв+» внесений запис про порушення правил військового обліку, які позивач вважає протиправними та просить суд виключити із системи дані про порушення правил військового обліку.
Відповідач у визначений термін відзиву не надав, хоча належним чином повідомлений про розгляд справи через систему Електронний суд.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
Позиція позивача.
Позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ). 
16 вересня 2025 року під час щомісячного оновлення персональних облікових даних в офіційному державному електронному застосунку «Резерв+» стало відомо про внесення відомостей про перебування у розшуку органами Національної поліції, ініційованому за поданням ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Позивач зазначає, що позивачем у встановлені законодавством строки було своєчасно уточнено військово-облікові та персональні дані. 31 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено постанову № 505/М/2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок. У зазначеній постанові вказано, що 31 січня 2025 року о 19 годині 20 хвилин у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 було встановлено факт відмови громадянина ОСОБА_1 від проходження військово-лікарської комісії, у зв`язку з чим зроблено висновок про порушення ним вимог абзацу четвертого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII. Вказана постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 була визнана незаконною та скасована рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 липня 2025 року у справі № 712/8075/25.
З метою з`ясування підстав формування зазначених відомостей 18 вересня 2025 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 було направлено адвокатський запит, у якому, серед іншого, ставилося питання про те, чи направлялися або вручалися ОСОБА_1 повістка про проходження військово-лікарської комісії. У відповідь на адвокатський запит ІНФОРМАЦІЯ_4 листом № 1/11768 від 08 жовтня 2025 року повідомив, що за даними облікових відомостей у ОСОБА_1 наявні порушення правил військового обліку та мобілізаційного законодавства, а саме непроходження (відмова від проходження) військово-лікарської комісії. Водночас відповіді на питання щодо направлення та вручення повісток про проходження військово-лікарської комісії позивачу надано не було. Додатково у зазначеному листі роз`яснено, що відображення в електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного та резервіста інформації про «порушення правил військового обліку» не пов`язане з фактом притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а відповідні відомості сформовані автоматично в межах електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та Єдиною інформаційною системою Міністерства внутрішніх справ України у зв`язку з поданням до правоохоронних органів звернення про доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 259 КУпАП. При цьому окремо наголошено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не здійснював самостійного формування такої інформації. Також у листі підтверджено, що жодних адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 органом територіального центру комплектування та соціальної підтримки не складалося.
21 листопада 2025 року позивачем подано заяву до ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якій він просив скасувати та відкликати подання до Національної поліції України від 16 вересня 2025 року про його примусове доставлення для складання адміністративного протоколу, а також виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних і резервістів відомості про порушення правил військового обліку та оголошення його у «розшук», оскільки відповідні дії не відповідають нормам закону та порушують його права.
27 листопада 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 було направлено лист №1/13799, у якому зазначено, що згідно з відомостями та реєстровою інформацією, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ІНФОРМАЦІЯ_6 за запитом позивача у застосунку «Резерв+», було сформовано направлення № 2941385 на проходження військово-лікарської комісії у КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради на 26 березня 2025 року. У зв`язку з непроходженням медичного огляду 16 вересня 2025 року в Реєстрі шляхом електронної інформаційної взаємодії з Єдиною інформаційною системою Міністерства внутрішніх справ України було автоматично сформовано електронне подання до Черкаського районного управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області про доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 для складання протоколу про адміністративне правопорушенняза частиною третьою статті 210-1 КУпАП. У зв`язку з цим позивачу було запропоновано звертатися безпосередньо до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Відомості стосовно позивача, які внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів як такі, що містять інформацію про нібито порушення ним правил військового обліку та його перебування у розшуку органами Національної поліції України з метою примусового доставлення для складання адміністративного протоколу, на думку позивача підлягають виключенню, оскільки їх внесення здійснено без передбачених законом підстав та не підтверджується фактичними обставинами справи.
Позивач вважає, що належним способом захисту порушеного права є визнання протиправними дій та виключення незаконно внесених відомостей із державних реєстрів, у зв`язку з чим і звернувся до суду. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
За змістом статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 №1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
У подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку (частина 3 статті 1 Закону №2232-XII).
Відповідно до частини 3 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За приписами частини 8 статті 2 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.
Відповідно до частини 5 статті 33 Закону №2232-XII військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).
У статті 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 22 Закону №3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема:
- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Судом встановлено, що військовозобов`язаному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , , який перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 як солдат резерву, була сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Резерв+ Направлення № 2941385 на проходження ВЛК у КНП «Смілянська міська лікарня» СМР на 26.03.2025.
Всупереч частині 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ, ОСОБА_1 зобов`язаний був з`явитися до лікарні для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, але останній не з`явився на вказану у направленні дату та час і не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у направленні територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
В зв`язку із неприбуттям позивача за направленням та неповідомлення останнім про причини його неявки для проходження ВЛК, ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно положень Постанови Кабінету Міністрів від 30 грудня 2022 р. № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», та Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2017 року № 1951-VIII, в Реєстрі було сформовано подання до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області для доставлення позивача для складання протоколу про адмінправопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпаП.
Посилання позивача на наявність рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 липня 2025 року у справі № 712/8075/25 судом береться до уваги як таку, яка підтверджує систематичність порушення позивачем правил військового обліку з мотивів ухилення від проходження ВЛК та посилює позицію відповідача, оскільки в рішенні районного суду встановлено, що оскаржувана постанова № 505/М/2025 про накладення адміністративного стягнення відносно позивача винесена 31 січня 2025 року з мотивів відмови позивача від проходження ВЛК, а обставини даної адміністративної справи свідчать про відмову від проходження ВЛК 26.03.2025 року, тобто позивачем вдруге не виконано військовий обов`язок, передбачений статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Суд наголошує, що проходження медичного огляду є обов`язком кожного військовозобов`язаного. У період дії воєнного стану постанови ВЛК про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації дійсні протягом 1 року. Після закінчення даного строку військовозобов`язані підлягають повторному переогляду. Направлення на ВЛК може бути видане як з ініціативи начальника районного ТЦК та СП, так і за ініціативи самого військовозобов`язаного.
Відповідно до п. 3.1 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 року № 402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. 
Отже, відповідач за таких обставин, правильно дійшов до висновку, що неявка позивача за направленням (викликом) , свідчить про порушенням ним вимог абз. 2 ч. 1, абз. 8 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому суд дійшов висновку, що в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача: щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, щодо направлення до органів Національної поліції запиту про доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_1 з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення; та в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача направити до органів Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, - слід відмовити.
Щодо вимоги позивача про виключення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (реєстру «Оберіг», «Резерв +») даних про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, суд зазначає таке.
Частиною восьмою ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» встановлено, що органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. 
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Єдиний держаний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, окрім іншого зазначеного у вказаній статті належать відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Водночас, відповідно до ст. 8 Закону України «Про Єдиний держаний реєстрпризовників, військовозобов`язаних та резервістів», до службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: 1) відомості про виконання військового обов`язку; 2) відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи); 3) відомості про проходження альтернативної (невійськової) служби відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу"4) відомості про участь у бойових діях.
Згідно абз. 8 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
З огляду на вказане, внесення Органом ведення Реєстру даних до Єдиного держаного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення військовозобов`язаними правил військового обліку у тому числі інформацію, що слугувала підставою про подання до органів Національної поліції звернення надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, для здійснення адміністративного затримання та доставлення військовозобов`язаних, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у відповідності до приписів п. 56, 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений Постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487, не суперечать та узгоджуються із приписами Закону України «Про Єдиний держаний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». 
Крім того, приписами ч. 9 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначено, що органи ведення Реєстру забезпечують внесення та актуалізацію його бази даних.
Програмне забезпечення Реєстру відносно порушення військовозобов`язаними правил військового обліку побудовано за принципом відображення у Реєстрі певних статусів, наприклад: якщо військовозобов`язаний порушив правила військового обліку і відносно такого військовозобов`язаного у Реєстрі шляхом електронної інформаційної взаємодії з Єдиною інформаційною системою МВС України було автоматично сформовано електронне подання до відповідного підрозділу Національної поліції про доставлення такого військовозобов`язаного до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП У відповідності до приписів Постанови КМУ від 30 грудня 2022 р. №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» відносно такого військовозобов`язаного у Реєстрі відображається інформація стосовно порушення ним правил військового обліку зі статусом «активний», а після доставлення такого військовозобов`язаного до територіального центру комплектування та соціальної підтримки і складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП відображається статус «неактивний». При цьому, дані про порушення таким військовозобов`язаним правил військового обліку у Реєстрі після складання протоколу і винесення відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення (притягнення до відповідальності та/або закриття справи про адміністративне правопорушення) не зникають і залишаються у Реєстрі, але вже у статусі «неактивний».
Реєстром не передбачено функціоналу безпосереднього «виключення» внесених даних про порушення військовозобов`язаними правил військового обліку.
Разом з тим, наявність в Реєстрі інформації про неявку позивача за повісткою (направленням) не є видом чи формою адміністративної відповідальності, тому закінчення строків притягнення до відповідальності не свідчить про необхідність виключення з Реєстру відомостей про неприбуття особи за повісткою до ТЦК, що є службовими даними, які підлягають внесенню до Реєстру.
Військовий облік є безперервним процесом, який вимагає актуальної інформації про військовозобов`язаних для забезпечення мобілізаційної готовності. Факт неявки за повісткою, навіть якщо за нього не може бути накладено адміністративне стягнення, залишається невиконаним зобов`язанням, яке безпосередньо впливає на точність та повноту даних у Реєстрі. Збереження інформації про порушення правил військового обліку в Реєстрі (навіть якщо строки адміністративної відповідальності закінчилися) є важливим для цілей актуалізації даних та моніторингу виконання військового обов`язку.
Вимога щодо самостійного прибуття особи для скасування позначки спрямована на забезпечення виконання позивачем його обов`язку з`явитися до ТЦК для оновлення своїх даних та з`ясування обставин його військово-облікового статусу, а не на накладення штрафу. Це механізм забезпечення належного військового обліку, який відрізняється від карального заходу. Неможливість накласти штраф не означає, що держава повинна втратити критично важливу інформацію про неявку або можливість забезпечити виконання особою її безперервного обов`язку з`явитися та оновити свої записи.
Судом досліджено документ позивача Резерв+, де відсутні будь-які адміністративні провадження стосовно позивача, тобто позивача не притягували до адміністративної відповідальності та не накладали на нього адміністративні стягнення. Наявність в ЄДРПВР запису про неприбуття Позивача за повісткою (непроходження ВЛК) не є адміністративним стягненням, ні видом адміністративної відповідальності, тому що цього не передбачено в КУАП. Прирівнювання запису в ЄДРПВР про неприбуття за викликом до виду адміністративної відповідальності/стягнення є безпідставним та необгрунтованим нормативно. 
Реєстр є базою даних, яка відображає статус особи щодо виконання нею військового обов`язку. Факт неявки за повісткою (направленням) є об`єктивною обставиною, що вказує на порушення правил військового обліку, незалежно від того, чи буде за це накладено адміністративне стягнення. Внесення такої інформації до Реєстру є необхідним для належного військового обліку та відображає факт недотримання зобов`язання, що вимагає подальших дій для забезпечення мобілізаційної готовності.
Внесення інформації про неявку до Реєстру є необхідним для відображення актуального статусу військовозобов`язаного та забезпечення достовірності даних для цілей мобілізації. Звернення до поліції є законним механізмом забезпечення явки особи для виконання її обов`язків з військового обліку, а не виключно для складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Наявність в ЄДРПВР інформація про неприбуття позивача за повісткою, жодним чином не порушує його права, лише свідчить про невиконання ним конституційного військового обов`язку.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позиція позивача зі спірних питань є помилковою та такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини в період воєнного стану у державі, та/або фактичним обставинам справи.
Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, системно проаналізувавши приписи законодавства України та надавши оцінку наявним у справі доказам та основним доводам сторін, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд
вирішив:
Відмовити повністю у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя 	Валентина ЯНКІВСЬКА