Справа № 289/1910/25
Номер провадження 2-др/289/10/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Сіренко Н.С.,
за участі секретаря судового засідання Василенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гаталяка Макара Ярославовича про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Радомишльського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», про стягнення коштів, за результатом розгляду якої рішенням суду від 03.03.2026 задоволено позовні вимоги позивача (а.с.143-144). 
09.03.2026 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Гаталяка М.Я. про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 43, 48, 49, 133, 137, 141, 270 ЦПК України, яка обґрунтовується тим, що 09.01.2026 він подавав до Радомишльського районного суду Житомирської області заяву, у якій просив стягнути з відповідача усі судові витрати, які він поніс у цій справі, зокрема судовий збір і витрати на правничу допомогу. Суд частково задовольнив заяву і стягнув з відповідача на мою користь витрати на судовий збір. Але в частині стягнення витрат на правничу допомогу не розглянув, а повернув без розгляду. Тому просить розподілити судові витрати на правничу допомогу, які він поніс у цій справі, при цьому надає копію договору від 10.08.2025 з додатками. Відповідно до вказаного договору адвокатом Гаталяком М.Я. надано правничу допомогу: усні консультації – 1000,00 грн; отримання інформації з ДРРП – 500,00 грн; складання запитів – 2000,00 грн; складання позовної заяви – 8000,00 грн; складання клопотання про витребування доказів – 1000,00 грн; участь адвоката у судовому засіданні – 2000,00 грн; складання заяви з процесуальних питань – 2000, 00 грн, які відповідно до Акту приймання-передачі №1 від 09.01.2026 сторони погодили. Таким чином витрати, які поніс ОСОБА_1 сплативши за правову допомогу, становлять 16500,00 грн, які представник просить стягнути з відповідача на користь позивача, (а.с.156, додатки а.с.157,158,159).
Ухвалою від 10.03.2026 призначено судове засідання на 19.03.2026 без повідомлення сторін (а.с.163).
Відповідач отримав копію заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат з додатками 11.03.2026, що підтверджується трекінгом Укрпошти, однак жодних заяв чи заперечень до суду не надіслав.
Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками та заперечення на цю заяву, суд приходить до таких висновків.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що закріплено ч. 4 ст. 62 ЦПК України.
У силу положень пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. 
Впровадження зазначеного принципу має на меті забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи серед іншого належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
В статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 по праві № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30.09.200 № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (п. 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21, від 31.05.2022 у справі №917/304/21, від 24.01.2023 у справі №922/4022/20). 
З урахуванням принципу правової визначеності заявою про розподіл витрат на правову допомогу в розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України є усне чи письмове клопотання сторони до закінчення судових дебатів у справі про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу з доказами на їх підтвердження або із заявою про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Як вбачається з матеріалів справи, у встановлений судом строк представником позивача подано до суду клопотання про стягнення судових витрат (а.с.95), окрім того в позовній заяві у розділі 7 (а.с.3) зазначено, що судові витрати складаються із судового збору - 968,96 грн. і витрат на правничу допомогу. Орієнтовний розрахунок: усні консультації - 1 000, 00 грн., запити - 2 000,00 грн., вивчення судової практики - 2 000, 00 грн., складання позовної заяви 8 000,00 грн., участь у судових засіданнях - 2 000, 00 грн., складання інших заяв, клопотань, скарг - 10 000,00 грн.
Представником позивача у даній справі є адвокат Гаталяк Макар Ярославович (а.с.160) на підставі договору про надання правничої допомоги від 10.08.2025 (а.с.156).
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону № 5076-VI).
Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар (ст. 30).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Представник позивача Гаталяк М.Я. на підтвердження понесених витрат надав: Договір про надання правничої допомоги від 10.08.2025 (а.с.156); Акт приймання-передачі №1 згідно договору від 10.08.2025 (а.с.158); квитанцію №1 від 09.01.2026 про оплату за надання правничої допомоги згідно Акту №1 від 09.01.2026 (а.с.159).
Згідно п. 3.1. Договору від 10.08.2025, замовник здійснює оплату за надані послуги на розрахунковий рахунок Виконавця або готівкою у трьохденний строк із моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною цього Договору. 
Відповідно Замовлення №1 до договору від 10.08.2025 вартість однієї години надання юридичних послуг складає 2000,00 грн. 
В Акті приймання-передачі №1 до договору від 10.08.2025 сторони узгодили та підписали вартість та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), загальна вартість яких складає 16500,00 грн. (а.с.158).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19 зроблено висновок, що у розумінні умов частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Враховуючи вищевикладене та те, що позов ОСОБА_1 задоволено, а від відповідача не надходило клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гаталяка М.Я. про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гаталяка Макара Ярославовича про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», про стягнення коштів - задовольнити.
Стягнути з з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на правову допомогу в розмірі 16500,00 грн. (шістнадцять тисяч п`ятсот грн. 00 коп.).
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя  Наталія СІРЕНКО