МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2026 р.  	№ 400/1718/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , , ОСОБА_2 , , 	
до відповідача	Міністерства оборони України, , 	
про	визнання протиправним та скасування пункту 4 рішення від 11.09.2025 № 382/975, зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2026 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (далі - позивачі) до Міністерства оборони України (далі - відповідач) про:
визнання протиправним і скасування пункту 4 рішення відповідача від 11.09.2025 № 382/975, оформленого протоколом засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.09.2025 № 382/957, про призначення позивачам, батькам загиблого ОСОБА_3 , одноразової грошової допомоги в сумі 1342000,00 грн;
зобов`язання відповідача призначити позивачам, як батькам загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку, пов`язаного із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 167 та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 15000000,00 грн та здійснити виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням проведених виплат.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони є батьками ОСОБА_3 , який проходячи військову службу загинув ІНФОРМАЦІЯ_1. 18 Регіональною комісією встановлено, що травми ОСОБА_3 одержані в результаті нещасного випадку, так, пов`язані з проходженням військової служби. На переконання позивачів, починаючи з 24.02.2022 особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця виплачується допомога у розмірі, встановленому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), а не у розмірах, визначених Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975), тобто в розмірі 15 млн гривень. Проте, пунктом 6 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги та компенсації від 11.09.2025 № 382/975, їм призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2023, що є значно меншим розміру, встановленого пунктом 2 Постанови № 168. Тому оскаржуване рішення є протиправним.
У відзиві на позовну заяву від 11.03.2026 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволенні відмовити. Відзив умотивовано тим, що положення Постанови № 168 щодо виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 15 млн грн поширюються лише на членів сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого в період воєнного стану під час захисту Батьківщини, а не під час проходження військової служби. Оскільки ОСОБА_3 отримав травми, які призвели до смерті, внаслідок саме проходження військової служби, відповідач правомірно прийняв рішення про виплату його членам сім`ї одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Позивачі правом на подання відповіді на відзив не скористалася.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
23.02.2026 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі 400/11050/25, про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також про витребування у відповідача доказів.
До відзиву на позовну заяву від 11.03.2026 відповідач подав до суду витребувані в нього докази.
У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України, суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.
Позивачі є батьками ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.03.1979 серія НОМЕР_1 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 21.04.2025 № 00050760067.
Згідно з довідки військової частини НОМЕР_2 від 29.05.2023 № 658 син позивачів проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 16.04.2022 по ІНФОРМАЦІЯ_1.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.03.2023 серія НОМЕР_3 .
Відповідно до пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 05.04.2023 № 65 «Про результати проведення службового розслідування по факту загибелі та поранення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 » наказано вважати, що ОСОБА_3 загинув під час проходження військової служби.
У протоколі засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранення, контузій, травм, каліцтв від 22.05.2023 № 2453 зазначено, що травми ОСОБА_3 , які призвели до смерті, одержані в результаті нещасного випадку, так, пов`язані з проходженням військової служби.
27.03.2025 позивачі подали начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 заяви про виплату їм одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) їх сина.
Рішенням Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.09.2025 № 382/975, позивачам призначено одноразова грошова допомога в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2023) в сумі 1342000,00 грн у рівних частинах кожному.
Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив їй у виплаті відповідної одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн грн, позивачі звернулася до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.
Згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Статтею 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Згідно зі статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Пунктом першим статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до підпунктів 1 і 2 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Згідно з пунктом 1 статті 161 Закону № 2011-ХІІ у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті) (абзац четвертий пункту 4 статті 161 Закону № 2011-ХІІ).
Отже, батьки мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до підпункту «а» пункту 1 статті 162 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Згідно з пунктом 3 статті 162 Закону № 2011-ХІІ розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого:
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, у тому числі під час перебування у полоні (крім військовослужбовців, які добровільно здалися у полон), становить 15 мільйонів гривень;
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу другого підпункту «а» пункту 1 цієї статті.
Абзацом першим пункту 1 Постанови № 168 (в редакції, чинній станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 - на день загибелі сина позивачів) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно з абзацами першим і шостим пункту 2 Постанови № 168 (в редакції, чинній станом на ІНФОРМАЦІЯ_1) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
У постанові від 29.03.2024 у справі № 440/3321/23 Верховний Суд виснував, що з огляду приписів пунктів 1 та 2 Постанови № 168, загибель відповідної особи в період дії воєнного стану сама по собі не є достатньою умовою для виплати одноразової грошової допомоги в разі його загибелі. Така умова повинна враховуватися у взаємозв`язку з іншими умовами, що передбачені абзацом шостим пункту 2 цієї постанови для виплати одноразової грошової допомоги сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1-12 Постанови № 168, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва).
Пунктом 21 Постанови № 168 (в редакції, чинній станом на ІНФОРМАЦІЯ_1) установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.
Отже, Кабінет Міністрів України уповноважив Міністерство оборони України визначати порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги під час дії воєнного стану.
Відповідно до пункту 1.2 Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністра оборони України від 25.01.2023 № 45, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 176/39232 (далі - Порядок № 45), ОГД призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України (далі - військовослужбовець) під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (далі - під час захисту Батьківщини). 
Таким чином, Порядок № 45 фактично уточнив і деталізував положення абзацу першого пункту 2 Постанови № 168 щодо обставин, які вона сама не містить, але вони логічно випливають з її змісту та мети у правовому регулюванні цього кола питань.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29.03.2024 у справі № 440/3321/23, сформований у подібних правовідносинах.
З вищевикладеного слідує, що одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн грн, встановлена Постановою № 168, призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України під час дії воєнного стану під час захисту Батьківщини.
У всіх інших випадках загибелі військовослужбовця Збройних Сил України, одноразова грошова допомога виплачується відповідно до абзацу другого підпункту «а» пункту 1 статті 162 Закону № 2011-ХІІ, тобто в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Суд встановив, що відповідно до пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 05.04.2023 № 65 «Про результати проведення службового розслідування по факту загибелі та поранення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 » наказано вважати, що ОСОБА_3 загинув під час проходження військової служби.
У поданні від 24.04.2025 № 9/1/7391 ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначив, що ОСОБА_3 помер (загинув) під час проходження військової служби.
У матеріалах справи відсутні документи, що свідчили б про загибель сина позивачів з формулюванням «під час захисту Батьківщини».
За таких умов, відповідач правомірно прийшов до висновку, що членам сім`ї ОСОБА_3 одноразова грошова допомога підлягає виплаті в розмірі, встановленому абзацом другим підпункту «а» пункту 1 статті 162 Закону № 2011-ХІІ, а саме розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2023.
Відтак рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.09.2025 № 382/975, в частині, що стосується позивачів є правомірним.
Водночас суд зауважує, що висновки Верховного Суд, сформовані у постановах від 17.07.2024 у справі № 600/548/23-а, від 10.10.2024 у справі № 420/11608/23 і від 22.08.2024 у справі № 380/9868/23, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вони стосуються правовідносин щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн грн членам сім`ї військовослужбовців, які померли (загинули) «під час захисту Батьківщини», а не «під час проходження військової служби».
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги позивачів задоволенню не підлягають.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Оскільки позивачам відмовлено у задоволенні позову, тому відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_2 і ОСОБА_1 до Міністерства оборони України відмовити повністю.
2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
5. Учасники справи:
позивачі:
ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 );
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 );
відповідач: Міністерство оборони України (АДРЕСА_2; код ЄДРПОУ НОМЕР_6).
6. Повний текст рішення суду складений 06.04.2026.

Суддя В.Г.Ярощук