ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2026 року 
м. Харків 
справа № 638/9496/23
провадження № 22-ц/818/143/26
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Мальований Ю.М.
за участю секретаря судового засідання Риндіч О.Б.
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2025 року у складі судді Тимченка А.М.,-
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (уточненим т.1 а.с. 48-58) до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони у справі перебували у шлюбі та є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачкою. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року справі № 638/22533/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця починаючи з 19.12.2014 р. та до часу досягнення дитиною повноліття.
15 жовтня 2015 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції відкрито виконавче провадження № 49566801 з виконання виконавчого листа № 638/22533/14-ц. Однак відповідач тривалий час офіційно не працював і будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, хоча мав заробіток. Внаслідок невиконання заочного рішення у відповідача утворилася заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.01.2015 до 30.05.2023 у розмірі 257237,84 грн, який розрахований державним виконавцем з урахування індексації. 05.08.2023 відповідач сплатив частину заборгованості зі сплати аліментів 21264,54 грн.У заяві про збільшення позовних вимог від 29.12.2023 позивач додатково зазначила, що Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 353502224 від 08.11.2023 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано лише 18.09.2023 року, хоча договір міни відповідач на вищевказану квартиру уклав ще 26.04.2016 року. Вказане свідчить про те, що відповідач навмисно ухилявся від виконання рішення суду щодо сплати аліментів. У телефонній розмові відповідач неодноразово говорив позивачці, що не буде сплачувати аліменти, бо на підставі її заяви було відкрито кримінальне провадження за його обвинуваченням. Внаслідок невиконання відповідачем рішення Дзержинського райсуду м. Харкова від 24.06.2015 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з січня 2015 року до липня 2023 року в розмірі 210 000 грн. 00 коп., а з урахуванням індексації, яка була розрахована державним виконавцем складає 265 237 грн. 84 коп. За проведеними позивачем розрахунком, за період з 01.01.2015 року до 01.08.2023 року, сума пені за несвоєчасну сплату аліментів складає 5 747 910 грн. 00 коп. Позивач просила суд врахувати, що відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, у лікарів на обліку не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали йому виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини - не має та навмисно ухилявся від сплати аліментів усвідомлюючи той факт, що його син з дитинства хворіє та перебуває на медичному обліку та постійним наглядом лікарів, а позивач є інвалідом та не працює.
ОСОБА_1 , на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 265237,84 грн за період з 01 січня 2015 року до 01 серпня 2023 року.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2025 року позовні вимоги задоволені частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку(пеню)за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 січня 2015 року до 01 серпня 2023 року у розмірі 261 237,84 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2612,38 грн 38 коп.
Рішення мотивовано тим, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Відповідач не надав жодного доказу на спростування наявності його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, у зв`язку з чим відсутні підстави для звільнення його від обов`язку зі сплати неустойки (пені). Також, судом не встановлено підстав для зменшення розміру неустойки на підставі ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України, оскільки зміна майнового стану відповідача (звільнення з військової служби) зумовлена не обставинами непереборної сили, а пов`язана з вчиненням у минулому відповідачем умисного кримінального правопорушення, за яке він на теперішній час відбуває покарання згідно з вироком суду. Таким чином, погіршення матеріального стану відповідача перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з вчиненням ним певних дій, повністю залежало від його волі, а тому не може бути підставою для пом`якшення його цивільної відповідальності за неналежне виконання ним свого обов`язку з утримання дитини шляхом сплати аліментів.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неповно встановив обставини у справі та ухвалив рішення що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону. Судом помилково не застосовано положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, що підлягали застосуванню до спірних правовідносин. Оскільки відповідач був військовослужбовцем, який мав пільги, визначені вищенаведеним законом, він був звільнений від нарахування та сплати неустойки (пені) за невиконання зобов`язань по сплаті аліментів за період проходження військової служби. Судом також безпідставно не застосовано ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка підлягає застосуванню при вирішенні спору між сторонами. Крім цього, судом повністю залишено без уваги повну відсутність заборгованості, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення. Також відповідач не погоджується з наданими позивачкою розрахунком та зазначеним нею періодом стягнення. До набрання законної сили (9.09.2015) заочним рішенням суду від 24.06.2015 у справі № 638/22533/14-ц правові підстави для стягнення неустойки (пені) відсутні. Суд також помилково прийняв за розрахунок дати сплати відповідачем аліментів дату 1.08.2023 (за серпень), яка згідно з відповіддю в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Катерини Нагорної від 22.12.2023 № 148057 є датою сплати уже стягнутих у липні (28.07.2023) з відповідача грошових сум у розмірі 21264,54 грн з депозитного рахунка державної виконавчої служби уже позивачеві. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Як встановлено судом, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , видане 21.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 3212 (т.1 а.с. 10).
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року справі № 638/22533/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця починаючи з 19.12.2014 р. та до часу досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 08.09.2015 року (т. 1 а.с. 11).
08 жовтня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 638/22533/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця починаючи з 19.12.2014 р. та до часу досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с. 13).
Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 від 22.09.2023 відповідно до виконавчого листа № 638/22533/14-ц (ВП № 49566801), складеного державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олександром Євсюковим, заборгованість ОСОБА_2 за період з 01 січня 2015 року до 31 липня 2023 року складає 261237,84 грн; з боржника стягнуто у серпні 2023 року – 21264,54 грн, у вересні 2023 року – 28330,00 грн (т.1 а.с. 14-15).
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олександром Євсюковим, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів, з урахуванням індексації, станом на 01 вересень 2023 року складала 215643,30 грн (т.1 а.с.59-60).
12.01.2016 державним виконавцем Дзержинського відділу державного виконавчої служби Харківського міського управління юстиції винесено постанову ВП №49566801 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (т.1 а.с. 61)
20.02.2018 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Немченко Д.О. винесено постанови ВП №49566801 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (т.1 а.с. 62-63,64-65).
28.02.2018 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Немченко Д.О винесено постанову ВП №49566801 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальної мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристоями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовами чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (т.1 а.с. 66-67).
04.02.2020 страшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тущенко П.Л. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 70-71)
21.06.2023 держаним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Євсюковим О.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 (т.1 а.с. 72-73).
Згідно довідок від 24.03.2022 №13/153, 17.11.2023 №8/1162 виданою військовою частиною НОМЕР_2 сержант ОСОБА_2 перебував на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 35,46, )
В матеріалах справи, наявний вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.04.2016 року згідно з яким, ОСОБА_2 визнано винуватим за ч. 1 ст. 122 КК України та за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України 200 годин громадських робіти, за ч. 1 ст. 122 КК України 3 роки позбавлення волі (т.1 а.с.74-75).
З 17 вересня 2024 року ОСОБА_2 звільнений з військової служби за вироком суду з 17.09.2024 року, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №269 від 17.09.2024 (т.1 а.с. 146-147).
Згідно з Довідкою державного Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів №353502224 ОСОБА_5 має право власності на 23/100 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 наяку накладено арешт (т.1 а.с. 76-78)
Позивач на підтвердження позовних вимог надала до суду розрахунок заборгованості пені за несвоєчасну сплату щомісячних аліментів боржником ОСОБА_2 за період 01.01.2015-01.08.2023 на суму 5 747 910 грн (т.1 а.с.79-83).
13.11.2023 Дзержинський районний суд надав розрахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 станом на 01.01.2023 складає 172 025,08 грн (т.1 а.с. 90).
Листом №529 від 13.01.2025 виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олександра Корнейко повідомлено, що ОСОБА_2 не має заборгованості згідно виконавчого листа № 638/22533/14-ц (ВП № 49566801) (т.1 а.с. 148).
Згідно даних АСВП дати виплати стягнутих з ОСОБА_6 грошових сум та їх розмір з депозитних рахунків – 01.08.2023 (21264,54 грн), 06.09.2023 (28330,00 грн), 05.10.2023 (23808,68 грн), 01.11.2023 (23809,54 грн), 01.12.2023 (23809,54 грн), що підтверджується відповіддю в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Катерини Нагорної від 22.12.2023 № 148057 (т.1 а.с. 150).
13.01.2025 Дзержинський районний суд надав розрахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 згідно якого, заборгованість зі сплати аліментів, станом на 12.2023 складає станом на 01.01.2025 складає 36 756, 95 грн (т.1 а.с. 185-186).
Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положення Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
Водночас стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олександром Євсюковим, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів, з урахуванням індексації, станом на вересень 2023 року складала 215 563,30 грн.
Враховуючи, що у вказаному розрахунку відсутні відомості про розмір заборгованості станом на 01 серпня 2023 року, суд вважав, що розмір заборгованості станом на кінець липня 2023 року становив 261237,8 грн. 
Судова колегія не може погодитись з вказаним розрахунком, оскільки згідно відповіді в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Катерини Нагорної від 22.12.2023 № 148057, в якій зазначено, що 26189,54 грн було зараховано 28.07.2023 на рахунок для обліку депозитних сум (депозитний рахунок) державної виконавчої служби (т.1 а.с. зворот 150).
Крім того, згідно даних АСВП дати виплати стягнутих з ОСОБА_6 грошових сум та їх розмір з депозитних рахунків – 01.08.2023 (21264,54 грн), 06.09.2023 (28330,00 грн), 05.10.2023 (23808,68 грн), 01.11.2023 (23809,54 грн), 01.12.2023 (23809,54 грн), що підтверджується відповіддю в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Катерини Нагорної від 22.12.2023 № 148057.
Враховуючи викладене, затримка перерахування аліментів, сплачених відповідачем у липні, вересні, жовтні, листопаді та грудні 2023 року, державним виконавцем призвела до некоректного визначення розміру неустойки (пені). 
Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 від 11.03.2024, заборгованість станом на 29.12.2023 року становить 139 714,43 грн.
Згідно розрахунку пеня за несвоєчасну сплату щомісячних аліментів боржником ОСОБА_2 за період з 2015 по 2023 рік становить 4 378 662, 69 грн.
Станом на дату звернення позивача з уточненою позовною заявою 29.12.2023 розмір заборгованості відповідача за аліментами складав 139 714,43 грн, проте суд на зазначене уваги не звернув та помилково визначив розмір заборгованості станом на час звернення позивачки з первісним позовом, не врахувавши здійснених сплачених відповідачем платежів у липні, вересні, жовтні, листопаді та грудні 2023 року.
Оскільки розмір нарахованої пені не може перевищувати розміру заборгованості, тому судова колегія дійшла до висновку, про стягнення з відповідача пені у розмірі 139 714,43 грн.
Згідно ч. 3 ст. 351 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Цивільний кодекс України розмежовує поняття «цивільні права та обов`язки» та «зобов`язання».
Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Поняття «зобов`язання» у цивільному праві закріплено у ст. 509 ЦК України, а саме: зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Обов`язок зі сплати аліментів, як спосіб виконання обов`язку з утримання дитини, закріплений в ст. 181 СК України.
Таким чином, сплата аліментів на утримання дитини є не зобов`язанням (зобов`язальним правовідношенням) в розумінні ст. 509 ЦК України, а цивільним обов`язком, який виникає безпосередньо з акту цивільного законодавства (у даному випадку - СК України) та/або рішення суду.
Враховуючи, що ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 15 ст. 14 Закону № 2011-XII застосовується виключно до цивільних правовідносин щодо виконання зобов`язань (Книга 5 ЦК України «Зобов`язальне право»), судова колегія погоджується з висновком суду про відсутність підстав для застосування цієї норми права до спірних правовідносин щодо стягнення неустойки (пені) зі сплати аліментів, які регулюються СК України.
Крім того, колегія суддів вважає, що підстави для застосування частини другої статті 196 СК України відсутні, оскільки зміна майнового стану відповідача, не є наслідком обставин непереборної сили, а пов`язана з вчиненням ним умисного кримінального правопорушення, за яке відповідач на даний час відбуває покарання відповідно до вироку суду. 
Таким чином погіршення матеріального стану відповідача перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з його власними діями, повністю залежало від його волі та не може розглядатися як підстава для пом`якшення цивільної відповідальності відповідача за неналежне виконання ним обов`язку щодо утримання дитини шляхом сплати аліментів.
Доводи апеляційної скарги, що судом невірно визначений період нарахування пені зі сплати аліментів судова колегія вважає безпідставним. Відповідно до заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року у справі №?638/22533/14-ц з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у твердій грошовій сумі 2?000 грн щомісяця, починаючи з 19 грудня 2014 року. Рішення набрало законної сили 08.09.2015. Таким чином, заборгованість почала нараховуватись з січня 2015 року.
Крім того, судова колегія не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів з огляду на посилання апелянта про наявність у нього тяжкого захворювання. Сам по собі факт захворювання не свідчить про об`єктивну неможливість виконання обов`язку щодо утримання дитини та має оцінюватися у сукупності з іншими обставинами справи. Судом встановлено, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу ухилявся від виконання свого обов`язку зі сплати аліментів, будучи обізнаним про наявність у нього дитини та покладений на нього законом обов`язок щодо її утримання, заборгованість виникла набагато раніше його захворювання, тобто не пов`язана зі станом здоров`я відповідача. 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України порушення судом норм матеріального та процесуального права є підставою для скасування або зміни рішення суду та ухвалення нового рішення у справі.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права проте невірно зробив розрахунок сум що підлягають стягненню. Тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині визначення розміру заборгованості. 
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, тому судовий збір у розмірі 1 376,20 грн за подання позовної заяви належить стягнути з відповідача в дохід держави. Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково, компенсування державою на користь ОСОБА_2 підлягає судовий розмір у розмірі 1 483,40 грн 
Шляхом взаємозаліку належить стягнути з відповідача в дохід держави 107,20 грн (1 483,40-1 376,20).
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Янишена Віктора Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 – задовольнити частково. 
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2025 року– змінити в частині визначеної судом суми неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 січня 2015 року до 01 серпня 2023 року у розмірі 139 714,43 грн (сто тридцять дев`ять тисяч сімсот чотирнадцять) грн 43 коп.
Компенсувати ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 107 (сто сім) грн 20 коп за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий    О. Ю. Тичкова

Судді    О.В. Маміна 

О.Ю. Мальований