ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року

м. Київ
справа № 420/32675/24
провадження № К/990/50801/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів Бучик А.Ю., Рибачука А.І., розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Крусяна А.В., Шевчук О.А., Яковлєва О.В. від 11 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, у зв`язку із встановленням з 29 травня 2023 року ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини у розмірі 122218,48 грн;
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21 червня 2024 року № 62/975 в частині призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, у зв`язку із встановленням з 29 травня 2023 року ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини у розмірі 122218,48 грн;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, у зв`язку із встановленням з 29 травня 2023 року ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2023 року з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у розмірі 122218,48 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21 червня 2024 року № 62/975 в частині призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, у зв`язку із встановленням з 29 травня 2023 року ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини у розмірі 122218,48 грн.
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, у зв`язку із встановленням з 29 травня 2023 року ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2023 року з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у розмірі 122218,48 грн.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вперше інвалідність ІІ групи внаслідок травми та поранення, пов`язані із захистом Батьківщини позивачу встановлено довідкою від 29 травня 2023 року, а тому для обрахунку підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року.

4. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року скасовано, та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

5. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, виходив із того, що 24 грудня 2008 року позивачу під час огляду МСЕК встановлено інвалідність ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконання службових обов`язків з подальшим проходженням переогляду; у 2019 - встановлено інвалідність ІІІ групи безстроково. Надалі, у 2023 році, за результатами огляду МСЕК позивачу встановлено інвалідність ІІ групи з подальшим проходженням переогляду, однак із причинним зв`язком - «поранення ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини». 

6. Використана законодавцем конструкція «у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань» у частині четвертій статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункті 19 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, спрямована на врегулювання ситуацій, коли у тієї самої особи внаслідок різних причин може бути змінена група інвалідності чи її причинний зв`язок. Однак це положення не створює нового «первинного факту» встановлення інвалідності, а лише свідчить про виникнення підстави для доплати до більшого розміру допомоги. Первинним юридичним фактом у контексті одноразової допомоги завжди залишається перше встановлення інвалідності, незалежно від подальшої зміни групи чи причинного зв`язку, оскільки інакше було б знівельовано саму правову природу одноразової допомоги як разової виплати.

7. Одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням позивачу 29 травня 2023 року вищої групи інвалідності (ІІ групи) повинна бути визначена (обрахована), виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був встановлений на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше, а саме на 01 січня 2008 року, а тому відповідач, призначивши позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі різниці між 300-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2008), та раніше отриманою сумою одноразової грошової допомоги (67681,52грн.), в сумі 122218,48грн, діяв в межах чинного законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року, та залишити в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Судами попередніх інстанцій установлено, що до 2009 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України. 

10. В період проходження служби в органах внутрішніх справ України, внаслідок отриманих захворювань, позивачу на підставі свідоцтва про хворобу № 844 р/нс від 11 грудня 2008 року, складеного згідно наказу МВС України від 06 лютого 2001 року № 85, та довідки МСЕК № 084527 від 24 грудня 2008 року встановлено ІIІ групу інвалідності.

11. Позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІIІ групи інвалідності відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707, у розмірі 67681,52 грн

12. Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 лютого 2022 року № 47 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

13. 23 травня 2022 року внаслідок бойового зіткнення з противником біля СП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » населеного пункту Лиман Донецької області позивач отримав вогнепальне уламкове проникаюче поранення верхньої третини правого плеча. 

14. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23 грудня 2022 року № 359 позивача звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я з виключенням з військового обліку відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу.

15. Згідно свідоцтва про хворобу № 405 від 07 листопада 2022 року, проведеного ВЛК ВЧ НОМЕР_2 , згідно наказу Міністерства оборони України від 18 серпня 2008 року № 402, поранення отримане ОСОБА_1 23 травня 2022 року «ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».

16. Згідно Витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 18 квітня 2023 року № 1622 відмінено постанову військово-лікарської комісії ВЧ НОМЕР_2 у свідоцтві про хворобу від 07 листопада 2022 року № 405 про причинний зв`язок поранення, та прийнято нову постанову, про те, що травма та поранення позивача, отримані 23 травня 2022 року «Травма та поранення, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини».

17. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною комісією Центральної МСЕК № 1 серія 12ААВ № 765982 від 22 червня 2023 року позивачу встановлено IІ групу інвалідності з 29 травня 2023 року, Травма та поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

18. ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою та доданими документами про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, який з 29 травня 2023 року визнаний особою з інвалідністю ІІ групи.

19. ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 15 вересня 2023 року № 06/19981 направив на адресу Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги позивачу, який з 29 травня 2023 року визнаний особою з інвалідністю ІІ групи. В листі зазначено про те, що позивач має право на отримання зазначеної грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2023 року.

20. Згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21 червня 2024 року № 62/975, Комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 старшому матросу у відставці ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2), звільненому 23 грудня 2022 року, який є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у зв`язку зі зміною групи інвалідності та причинного зв`язку інвалідності, на підставі довідок МСЕК серії 2-18А3 № 08457 від 24 грудня 2008 року та серії 12ААВ № 765982 від 29 травня 2023 року - у розмірі різниці між 300-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2008), та раніше отриманою сумою одноразової грошової допомоги (67681,52 грн), в сумі 122218, 48 грн. Виплата підтверджена листом відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України від 01 травня 2024 року № 12993/51-2024.

21. Не погодившись з рішенням Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21 червня 2024 року № 62/975 в частині призначення одноразової грошової допомоги, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, у зв`язку із встановленням з 29 травня 2023 року ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини у розмірі 122218,48 грн, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

22. Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення застосував норми права без урахування висновків Верховного Суду, сформульованих у постанові від 02 вересня 2025 року у справі № 240/4278/24 щодо застосування положень частини першої статті 16, підпункту 4 пункту 2 статті 16, пункту 1 статті 16-2, пункту 4 статті 16-3, пункту 10 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 3, підпункту 1 пункту 17, пункту 19 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

23. Міністерство оборони України подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

24. Ключовим питанням у справі є визначення права особи, яка була отримувачем одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням у 2008 році III групи інвалідності відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із пораненням, отриманими під час захисту Батьківщини у 2022 році та встановленням у 2023 році IІ групу інвалідності на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

25. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

26. Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальним захистом військовослужбовців є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

27. Згідно з положеннями частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога) - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

28. Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

29. Відповідно до частини третьої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

30. Згідно з частиною третьою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

31. Відповідно до частини четвертої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
У разі встановлення більшого ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках чи зміни його причинного зв`язку, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (крім випадків поранення, травми, контузії, каліцтва, отриманих у різний період часу, за якими виплата допомоги здійснюється окремо, без урахування раніше виплачених сум).
У разі якщо під час первинного огляду було встановлено ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках, а під час наступного огляду (переогляду) встановлено інвалідність, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).

32. Частиною дев`ятою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

33. Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців здійснюється відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).

34. Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
- у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;
- у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

35. Як передбачено абзацами 1, 3 підпункту 1 пункту 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.

36. Відповідно до пункту 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

37. З аналізу положень статей 16, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975 убачається, що підставою для призначення одноразової грошової допомоги є виключно встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності, які настали внаслідок ушкодження здоров`я під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби, у тому числі у зв`язку із захистом Батьківщини, оскільки зазначеними нормативними актами чітко визначено, що таке право виникає лише у випадках поранення, контузії, травми, каліцтва, отриманих під час проходження військової служби, або захворювання, прямо пов`язаного з її виконанням.
Відтак лише встановлення інвалідності з вищенаведених вище причин, породжує у військовослужбовця або особи, звільненої з військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому, юридичне значення має саме факт первинного встановлення інвалідності у зв`язку з проходженням військової служби, адже він визначає момент виникнення права на виплату та прожитковий мінімум, з якого має обчислюватися її розмір.

38. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 02 вересня 2025 року у справі № 240/4278/24.

39. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

40. Як вже було зазначено, позивачу у 2008 році було встановлено ІIІ групу інвалідності внаслідок травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

41. Позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІIІ групи інвалідності відповідно до Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707, у розмірі 67681,52 грн.

42. Згодом, за інших обставин - під час безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях та під час захисту Батьківщини - позивач отримав травму, внаслідок чого йому з 29 травня 2023 року встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

43. Таким чином, позивач у різний час отримав два окремі ушкодження здоров`я, різні за своєю природою та правовими наслідками: 
(1) у 2008 році - внаслідок виконання службових обов`язків (під час проходження служби в органах внутрішніх справ), що підтверджується встановленням у 2008 році III групи інвалідності ;
(2) у 2023 році - у ході виконання бойових завдань, що підтверджується встановленням у 2023 році інвалідності ІІ групи у зв`язку із захистом Батьківщини.

44. При цьому колегія суддів наголошує, що ушкодження здоров`я, отримане позивачем у 2008 році (не пов`язане з проходженням військової служби), та поранення, отримане ним у 2023 році під час захисту Батьківщини, є двома самостійними страховими випадками. Кожен із них має власні причини, час настання та правові наслідки. 

45. Перший випадок (2008 рік) не створював для позивача права на отримання одноразової грошової допомоги за спеціальним Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тоді як другий випадок (травма у 2023 році, що призвело до встановлення у 2023 році інвалідності II групи) є окремою підставою, яка вперше породила для нього право на зазначену допомогу. Формальне ототожнення або об`єднання цих подій для визначення дати розрахунку виплати є помилковим і суперечить меті спеціального законодавства.

46. Спір у цій справі стосується питання реалізації позивачем права на соціальне забезпечення, а саме - нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням йому інвалідності ІІ групи, яка настала під час проходження військової служби та безпосередньо пов`язана із захистом Батьківщини.

47. Суть позовних вимог полягає в зобов`язанні уповноваженого органу здійснити перерахунок та виплату зазначеної допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом станом на 01 січня 2023 року, як розрахункової величини, що підлягає застосуванню на момент виникнення права на відповідну виплату. 

48. Позовні вимоги у цій справі сформульовані з урахуванням того, що позивачу вже було здійснено виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності ІІ групи у 2023 році у розмірі 122218,48 грн. Відтак спір між сторонами не стосується факту наявності у позивача права на таку виплату як таку, а зводиться виключно до правильності визначення її остаточного розміру відповідно до вимог спеціального законодавства.

49. Предметом судового розгляду є визначення належного до виплати розміру одноразової грошової допомоги у сумі 805200,00 грн та встановлення наявності підстав для стягнення різниці між належною сумою виплати та фактично виплаченими коштами (122218,48 грн). 

50. Оскільки у позивача інвалідність ІІІ групи вперше була встановлена у 2008 році з причин, які не охоплюються правовим регулюванням статей 16, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та вимогами Порядку № 975, зазначена обставина сама по собі не створювала права на отримання одноразової грошової допомоги за вказаними нормами.

51. Натомість саме встановлення інвалідності ІІ групи 29 травня 2023 року, що настала внаслідок травми, безпосередньо пов`язаної із захистом Батьківщини, є первинним юридичним фактом у сфері дії спеціального законодавства щодо виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям. Саме з цією подією пов`язується момент виникнення права позивача на відповідну виплату та визначення її розміру відповідно до чинного законодавства.

52. Отже, саме 2023 рік є юридично значущим моментом для визначення розміру одноразової грошової допомоги, оскільки саме в цей період виникло право позивача на її отримання у зв`язку з установленням інвалідності ІІ групи під час проходження військової служби. Відповідно, розрахунок такої виплати має здійснюватися виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом станом на 01 січня 2023 року, що становив 2684,00 грн.

53. Посилання відповідача на 2008 рік як на дату «первинного встановлення» інвалідності не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки на той момент інвалідність не була пов`язана з проходженням військової служби та захистом Батьківщини і, відповідно, не підпадала під правове регулювання спеціального законодавства у сфері соціального захисту військовослужбовців. Таким чином, обставини первісного встановлення у 2008 року інвалідності не мають визначального значення для обчислення спірної виплати, яка виникла на інших правових підставах і в інший юридично значущий період.

54. З урахуванням наведеного, Суд зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності ІІ групи. При визначенні розміру такої виплати суд правомірно виходив із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом станом на 01 січня 2023 року, та врахував суму вже виплаченої позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 122218,48 грн. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

55. Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

56. Ураховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів доходить висновку про те, що у зв`язку із неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року підлягає скасуванню, а рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року - залишенню в силі.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року скасувати.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується. 

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді А.Ю. Бучик 
А.І. Рибачук