справа № 492/574/25
провадження № 2/492/58/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
03 березня 2026 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді – Гусєвої Н.Д.,
за участю секретаря судового засідання – Гамурар І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
встановив:
Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача, в якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 303663,36 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що 22 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» (далі за текстом – АТ «АЛЬФА-БАНК»), назва якого була змінена на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (далі за текстом - АТ «СЕНС БАНК») із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-Банк», який було розміщено на сайті позивача: www.alfabank.ua та позивач прийняв пропозицію відповідача і між сторонами було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631733332, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК», відповідно до умов якої позивач надав, а відповідач отримав кредит з лімітом кредитної лінії (максимальна сума кредиту) у розмірі 200000,00 грн., суми встановленої кредитної лінії у розмірі 129500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35,99 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаною Угодою, однак відповідач зобов`язання за вказаною Угодою належним чином не виконував, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 27 лютого 2025 року виникла заборгованість, яка склала загальну суму 303663,36 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, оскільки останній ухилився від добровільного погашення заборгованості, що є порушенням прав позивача. 
Представниця позивача у судове засідання не з`явилась, але до суду від неї надійшла заява, в якій просила суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У разі повторної неявки відповідача у судове засідання не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач про дату, час та місце судового засідання двічі поспіль був повідомлений належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явився. Так, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, надсилалась судова повістка про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовим конвертом з судовою повісткою, що повернулась до суду з довідкою відділення «Укрпошти» з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», свідчить про неможливість вручення відповідачу судової повістки, та відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручено відповідачу належним чином. 
У постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.
Відповідач клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив до суду не подав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив.
Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41).
Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
Отже, відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надавав суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки.
Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України.
Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, беручи до уваги дві поспіль неявки відповідача у судове засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача, який з 12 травня 2025 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення жодного разу в судове засідання не з`явився, станом розгляду справи не цікавився, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтував.
Враховуючи вказані факти, згоду представниці позивача, що викладена нею у заяві про розгляд справи за її відсутності, щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Між АТ «АЛЬФА-БАНК» назва якого була змінена на АТ «СЕНС БАНК» та ОСОБА_1 , відповідачем у справі, відповідно до Довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб 22 липня 2021 року був укладений в електронній формі кредитний договір, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 129500,00 грн. з максимальною сумою кредиту у розмірі 200000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35,99 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців з наступною пролонгацією за умови дотримання відповідачем умов договору (а. с. 7, 11). 
Підписавши Паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором 5900 відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних мною умов кредитування, а також підтвердив отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до моїх потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для мене, в тому числі в разі невиконання мною зобов`язань за таким договором (а. с. 8-9).
Угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання Банком Акцепту та надання суми Кредиту та діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань перед Банком та закриття Рахунку (пункт 6. Акцепту).
Згідно з пунктом 5. Паспорту споживчого кредиту розмір щомісячного обов`язкового мінімального платежу складає 5 % від суми, який не може бути меншим за 50,00 грн.
Користування ОСОБА_1 , відповідачем у справі, кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку за період з 22 липня 2021 року по 27 лютого 2025 року (а. с. 12-16).
АТ «СЕНС БАНК», позивачем у справі, на адресу ОСОБА_1 , відповідача у справі, було направлено вимогу щодо усунень порушень умов виконання договірних зобов`язань за кредитним договором № 631733332 від 22 липня 2021 року протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення, надавши можливість позичальнику ОСОБА_1 добровільно врегулювати заборгованість за кредитним договором, однак дана вимога не виконана, заборгованість не погашена (а. с. 18).
В порушення умов зазначеного кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 27 лютого 2025 року склала загальну суму 303663,36 грн. (а. с. 17).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом положень частини 1, частини 2 статті 207, пункту 2 частини 1 статті 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно із статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідач у справі, шляхом власноручних введень одноразових ідентифікаторів, отриманих від АТ «СЕНС БАНК», прийняв публічні пропозиції (оферти) та підписав договір (здійснив акцепти пропозицій товариств), тобто договір вважається укладеним відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
ОСОБА_1 , відповідачем у справі, не спростовано презумпцію правомірності правочину та не надано будь-яких доказів того, що АТ «СЕНС БАНК» отримало його персональні дані та використало їх у власних цілях.
Судом встановлено, що сторони вказаного кредитного договору досягли згоди з усіх істотних їх умов, уклали кредитний договір відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 вказаного закону, а тому договір від 22 липня 2021 року вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі.
Вказаним кредитним договором передбачено порядок та умови отримання кредиту, погашення заборгованості за ним, сплату відсотків за користування кредитними коштами та інших платежів, нарахованих за користування кредитними коштами.
ОСОБА_1 , відповідач у справі, підписавши вказаний кредитний договір надав згоду на отримання та повернення кредитних коштів і сплати відсотків за користування кредитними коштами та інших платежів у строки та порядку, встановленими вказаним кредитним договором.
Відповідно до частини 1, частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві кредиту (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому кредитодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір кредити є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 580 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України).
Судом встановлено, що АТ «АЛЬФА-БАНК», назва якого була змінена на АТ «СЕНС БАНК», позивачем у справі, був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором, однак, ОСОБА_1 , відповідач у справі, всупереч вимог чинного законодавства та умов укладеного між сторонами вказаного кредитного договору, належним чином зобов`язання з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та інших платежів не виконав та не здійснив повернення кредиту у встановлені строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено у позовній заяві та вони не спростовані відповідачем.
Згідно з розрахунком, наданим позивачем, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 27 лютого 2025 року становить 303663,36 грн., яка складається із: 167409,41 грн. – прострочене тіло кредиту, 73313,30 грн. – відсотки за користування кредитом, 60690,30 грн. – тіло кредиту, 2250,35 грн. – овердрафт (несанкціонована заборгованість).
Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 , відповідачем у справі, суду не надано, а також іншого розрахунку заборгованості суду не надано, відтак, наданий АТ «СЕНС БАНК», позивачем у справі, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень проти позову зі сторони відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки позов обґрунтований, а викладені позивачем у позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом, оскільки оплата судового збору у сумі 3643,96 грн. підтверджена меморіальним ордером № 847134 від 25 квітня 2025 року (а. с. 1).
Керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 15, 19, 44, 48, 76-81, 89, 95, 128, 133, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-282, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, –
ухвалив:
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (місцезнаходження: вулиця Велика Васильківська, будинок 100, місто Київ, 03150; код ЄДРПОУ: 23494714) заборгованість за кредитним договором № 631733332 від 22 липня 2021 року у розмірі 303663 (триста три тисячі шістсот шістдесят три) гривні 36 копійок, з яких:
-167409 (сто шістдесят сім тисяч чотириста дев`ять) гривень 41 копійка - прострочене тіло кредиту;
- 73313 (сімдесят три тисячі триста тринадцять) гривень 30 копійок - відсотки за користування кредитом;
- 60690 (шістдесят тисяч шістсот дев`яносто) гривень 30 копійок - тіло кредиту;
- 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень 35 копійок - овердрафт (несанкціонована заборгованість).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (місцезнаходження: вулиця Велика Васильківська, будинок 100, місто Київ, 03150; код ЄДРПОУ: 23494714) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3643 (три тисячі шістсот сорок три) гривні 96 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Арцизького районного суду
Одеської області         Гусєва Н.Д.