Олевський районний суд Житомирської області    
Справа № 287/1436/25
1-кп/287/348/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Олевську кримінальне провадження, внесене  до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025060520000110 від 21.04.2025 про обвинувачення  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, освіта середня, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не інваліда, не депутата, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У період дії воєнного стану, який був введений відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та прийнятий Законом України «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Верховною Радою України, строк дії якого продовжений відповідно до Указу Президента України від 14.01.2025 за № 26/2025, 19 квітня 2025 року близько 18.00 год. ОСОБА_4 перебував поблизу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_6 . 
В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з вказаного житлового будинку.
Тоді ж, реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитись, за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 , підійшов до подвір`я, де за допомогою власної фізичної сили відчинив вхідну хвіртку, яка веде на подвір`я вказаного домогосподарства, після чого підійшов до вхідних дверей будинку, які були відчинені та незаконно проник всередину будинку. 
Перебуваючи у кімнаті спальні вказаного житлового будинку, ОСОБА_4 виявив кухонний набір марки «Miillerberg S.L.G.» вартістю 3600,00 грн., проектор (цифровий ефірний ресивер) вартістю 169,00 грн., павербанк марки «Xiаomi» 10000 mAh вартістю 321,67 грн. та грошові кошти в сумі 1700,00 грн., які виніс з житлового будинку, таким чином викравши зазначене майно. 
Після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Внаслідок вчинення таємного викрадення чужого майна ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 5790 грн. 67 коп. 
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаної з проникненням , вчинене в умовах воєнного стану.
Одночасно з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 направлено до суду угоду про визнання винуватості, укладену 25 червня 2025 року під час досудового розслідування між прокурором у даному кримінальному провадженні - прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника підозрюваного ОСОБА_5 .
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався під час судового розгляду беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Домовленості щодо співпраці ОСОБА_4 у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, під час досудового розслідування не мали місце. 
Також, зазначено, що пом`якшуючими обставини щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , передбаченими ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, обставини, передбачені ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні. 
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді п`яти років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 .
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди. Не заперечує щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Прокурор ОСОБА_3  в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробувальним терміном тривалістю два роки, при цьому покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Також прокурор повідомив, що шкода заподіяна кримінальним правопорушенням на даний час відшкодована, арешт на майно обвинуваченого не накладався. Окрім цього, прокурор просить речові докази залишити потерпілій ОСОБА_6 , судові витрати на проведення експертизи стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, не заперечує відносно звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, вважає, що випробувальний термін слід встановити тривалістю один рік.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, у якій просить розглядати кримінальне провадження за її відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не має. Відносно затвердження угоди про визнання винуватості не заперечує. 
Прокурор, обвинувачений, захисник вважають за можливе проведення судового розгляду за відсутності потерпілої. 
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та кримінального закону, суд зазначає наступне.
Як зазначено в п.2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. 
Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку учасників судового розгляду щодо можливості затвердження укладеної угоди, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань. Також, в матеріалах справи наявна письмова згода потерпілої, яка надана прокурору на укладення ним угоди з ОСОБА_4 про визнання винуватості. 
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнає себе винуватим, віднесене до тяжких злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_4 на диспансерних обліках у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно з ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно з ст. 67 КК України судом не встановлено.
Суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.
Відповідно до вимог ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Суд вважає, що погоджений сторонами вид та розмір покарання відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 50,65 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, які згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що ОСОБА_4 має понести покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців та покладенням обов`язків , передбачених ст. 76 КК України.
Також, як вбачається з наданого суду обвинувального акту, заподіяна майнова шкода в розмірі 5790 грн. 67 копійок є відшкодованою. 
Цивільний позов не заявлений,арешт на майно обвинуваченого не накладався. Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Долю речових доказів та процесуальних витрат суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст.ст. 100 , 124 КПК України.
Також, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи.
Окрім цього, враховуючи особу обвинуваченого та приймаючи до уваги призначене покарання, а також відсутність клопотань з цього приводу суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 50, 65, 66, 67, ч. 4 ст.185 КК України, ст.ст. 100, 124, 174, 177, 373, 374, 468-476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 червня 2025 року під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 12025060520000110 від 21.04.2025 між прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 . 
Визнати винним  ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Покласти на  ОСОБА_4  обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок експерта від 29.04.2025 за № СЕ-19/106-25/7450-ТВ) в розмірі 4457 грн. 00 коп.
Речові докази: кухонний набір марки «Miillerberg S.L.G.», проектор (цифровий ефірний ресивер), павербанк марки «Xiаomi» 10000 mAh, ніж та парфуми -повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Запобіжний захід до  набрання вироком законної сили щодо обвинуваченої  ОСОБА_4  не обирати.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з положеннями ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:	  	ОСОБА_1