ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026 року м.Дніпро Справа № 908/245/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),
суддів Верхогляд Т.А., Іванов О.Г.
при секретарі судового засідання Новіковій Д.О.

Представники сторін: 
від позивача: БУРКОВА ОЛЕНА МИХАЙЛІВНА (власні засоби EasyCon) - представник ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго"
інші представники сторін в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2025 у справі № 908/245/25 (суддя Проскурякова К.В.)
За позовом: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (електронна пошта: nec-court.mail@ua.enegry; olenaburkova1969@gmail.com; вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032; код ЄДРПОУ 00100227) 
До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГСЦ-3" (електронна пошта: barbara@elsyton.net; вул. Сталеварів, буд. 25-А, м. Запоріжжя, 69035; код ЄДРПОУ 42882771)
про стягнення 501 499,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ПрАТ «НЕК «Укренерго», позивач) звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГСЦ-3» (далі - ТОВ «ГСЦ-3», відповідач) про стягнення 501 499,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг від 24.10.2023 № 01-003186-23, укладеного за результатами проведених тендерних торгів. Позивач зазначав, що відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо своєчасної заміни SIM-карток та щодо своєчасного надання послуг з сервісного обслуговування GPS-терміналів, що стало підставою для нарахування штрафу у розмірі 500 000,00 грн на підставі п. 1.1 Додатку № 1 до Договору, а також пені у розмірі 977,90 грн та штрафу у розмірі 521,10 грн на підставі п. 6.3 Договору.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.05.2025 (повний текст рішення складено та підписано 28.05.2025) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГСЦ-3» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» штраф на підставі п. 6.1 Додатку № 1 до Договору у розмірі 50 000 грн 00 коп., а також на підставі п. 6.3 п. 6 Договору пеню у розмірі 977 грн 90 коп. та штраф у розмірі 521 грн 10 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ «ГСЦ-3» на користь ПрАТ «НЕК «Укренерго» 623 грн 59 коп. судового збору.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач дійсно припускався порушень як строків виконання робіт, так і частково не виконав окремі заявки позивача. Водночас суд встановив, що у певних випадках позивач не забезпечив у погоджених з відповідачем місцях наявності усієї кількості транспортних засобів, щодо яких подавалися заявки, що свідчить про прострочення кредитора, а тому відповідач не може нести відповідальність у вигляді неустойки за такі порушення кредитора. Суд констатував очевидну неспівмірність розміру штрафу (500 000,00 грн), який перевищує усю суму фактично наданих відповідачем послуг за Договором у розмірі 282 000,00 грн, що містить ознаки безпідставного збагачення кредитора за рахунок боржника. Суд також врахував, що позивач отримав задоволення своїх вимог шляхом отримання коштів за банківською гарантією у розмірі 126 501,85 грн, що позивач не надав доказів завдання йому будь-яких прямих матеріальних збитків або упущеної вигоди, та що сторони не надали доказів свого фінансово-економічного стану. З огляду на зазначене, суд першої інстанції, застосувавши положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, дійшов висновку про зменшення штрафу до 50 000,00 грн, а пеню у розмірі 977,90 грн та штраф у розмірі 521,10 грн за п. 6.3 Договору стягнув у повному обсязі.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.05.2025, ПрАТ «НЕК «Укренерго» (апелянт) подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 450 000,00 грн та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача штраф в розмірі заявлених позовних вимог 500 000,00 грн. Судові витрати за подання апеляційної скарги просить покласти на відповідача.
Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Апелянт вважає, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а також наданим позивачем доводам та доказам, що призвело до передчасного висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу (неустойки), внаслідок чого з відповідача стягнуто штраф лише у розмірі 50 000,00 грн замість 500 000,00 грн, передбачених п. 1.1 Додатку № 1 до Договору. Зменшуючи штраф на 90%, обґрунтував своє рішення виключно відсутністю прямих матеріальних збитків, завданих невиконанням зобов`язань відповідачем, проте не врахував інтереси обох сторін, що призвело до порушення прав апелянта та балансу інтересів сторін у спорі.
Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" зазначає, що відповідачем не в повному обсязі та з порушенням визначеного п. 1.1 Договору строку (протягом 10 робочих днів з дня отримання заявки) виконані роботи по заявках щодо заміни SIM-карток. Свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лише посилаються на відсутність транспортних засобів у пунктах надання послуг, що дублює відповіді відповідача. При цьому обидва свідки діють на підставі договорів, укладених з ФОП Левченко А.С., з яким відповідач уклав договір про надання послуг від 01.11.2023 № 301, чим порушив умови п. 12.1 Договору щодо заборони передачі прав та зобов`язань третій особі без письмової згоди замовника.В порушення п. 4.3, 5.3.1, 5.3.5 Договору від відповідача не надходило звернень про неможливість виконання заявок у визначений строк. Листи відповідача про виконання робіт надавалися після закінчення строків, передбачених Додатком № 1 до Договору, та лише констатують факти виконання або невиконання робіт та відсутність транспортних засобів, проте не містять відомостей про те, які дії вжито виконавцем для належного виконання заявок, усунення перешкод та повідомлення позивача. Крім того, відповідно до п. 6.1 Додатку № 1 до Договору, у разі неможливості надання послуг у зв`язку з воєнним становищем виконавцем складається відповідний акт, проте жодних звернень чи актів від виконавця не надходило.
Позивач звертає увагу, що Договір укладено за результатами проведених тендерних торгів, оголошених 08.09.2023, де відповідач був визнаний переможцем згідно Протокольного рішення № 3186/03/2023 від 22.09.2023. Вимогами тендерної документації передбачено строк надання послуг з 01.10.2023 по 31.12.2024 та штраф у розмірі 500 000,00 грн за порушення. Відповідач погодився з цими умовами, що підтверджується його тендерною пропозицією та підписанням Договору, не скористався правом оскарження вимог тендерної документації та не оскаржив укладений договір у судовому порядку. Таким чином, відповідач, приймаючи участь у процедурі закупівлі, автоматично підтвердив, що встановлений розмір санкцій не є надмірним і несправедливим, а будь-яких інших виключних обставин відповідач не зазначив та доказів їх наявності не надав.
Апелянт наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 74 ГПК України господарський суд не може збирати докази з власної ініціативи, а саме на сторони покладено обов`язок довести обставини, на які вони посилаються. Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст. 76, 77, 78, 79, 91 ГПК України на підтвердження наявності скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та винятковості даного випадку. Відповідач протягом розгляду справи не навів, які заходи відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України ним були вжиті для належного виконання зобов`язання.
Скаржник посилається на рішення ЄСПЛ у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації», де зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, а також на усталену практику ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України»), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" вважає, що суд першої інстанції застосував положення ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування таких норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 13.06.2019 у справі № 917/562/18, від 17.05.2018 у справі № 910/6064/16, від 16.10.2018 у справі № 910/22964/17, та не з`ясовано майновий стан позивача. Зокрема, не враховано висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17 про те, що у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така діяльність здійснюється на власний ризик, та самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків. Не враховано також висновки Верховного Суду у постанові від 15.08.2018 у справі № 910/11049/17 про презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, та висновки у постанові від 27.01.2020 у справі № 916/469/19 про необхідність врахування інтересів обох сторін при вирішенні питання про зменшення неустойки.
Позивач зазначає, що ПрАТ «НЕК «Укренерго» є підприємством критичної інфраструктури, 100% акцій якого закріплені в державній власності, яке виконує функції оператора системи передачі відповідно до п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії». Організаційна структура включає 4 територіальні управління обслуговування мережі, 15 регіональних центрів обслуговування мереж, 6 регіональних диспетчерських центрів. Відповідач за умовами Договору мав надавати цілодобову сервісну підтримку по території України, і саме від своєчасності виконання відповідачем послуг залежить забезпечення технічного обслуговування системи передачі, підтримання її в експлуатаційній готовності та забезпечення операційної безпеки.
Апелянт також посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема ст. 86, 236, ч. 4 ст. 238 ГПК України, оскільки судом належним чином не спростовано доводи позивача щодо настання обов`язку відповідача сплатити штрафні санкції, а прийнято до уваги аргументи відповідача щодо зменшення штрафу за відсутності виняткового випадку, чим порушено принцип рівності сторін перед законом і судом та змагальності, передбачені ст. 4, 7, 11, 13 ГПК України.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГСЦ-3» подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ПрАТ «НЕК «Укренерго» та вважає її необґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на наступне:
Відповідач зазначає, що позивач у своїй апеляційній скарзі не конкретизує, яким саме його доказам не було надано належної оцінки та який саме доказ суд першої інстанції не прийняв до уваги або не оцінив, що призвело до встановлення неправильних обставин у справі. В оскаржуваному рішенні перераховано та наведено усе листування між сторонами, проаналізовано положення укладеного договору та додатків до нього, зазначено усі заяви по суті справи. Суд першої інстанції з урахуванням ст. 86 ГПК України належним чином оцінив докази у справі, а посилання позивача в апеляційній скарзі зводяться лише до переоцінки ним власних доводів, доказів та міркувань.
За твердженням Товариства з обмеженою відповідальністю "ГСЦ-3", суд обґрунтував зменшення штрафу виключно відсутністю прямих збитків. Відсутність збитків є лише однією з підстав, з яких суд виходив. Суд також встановив факт прострочення кредитора (позивача), який не забезпечив наявність транспортних засобів у пунктах надання послуг; врахував отримання позивачем коштів за банківською гарантією у розмірі 126 501,85 грн; констатував очевидну неспівмірність штрафу із загальною сумою фактично наданих послуг (282 000,00 грн).
Щодо прострочення кредитора відповідач детально посилається на листування між сторонами, яке міститься в матеріалах справи, зокрема: лист № 21/11-4 від 21.11.2023 (по заявці № 01/57544 - техніка знаходилася в інших регіонах); лист № 27/03-1 від 27.03.2024 (по заявці № 01/4857 - 17 транспортних засобів за межами Вінницької області); листи № 05/04-2, № 16/04-1, № 26/04-2 (по заявці № 01/15859 - транспортні засоби не були надані); лист № 19/04-1 від 19.04.2024 (по заявці № 01/19993 - 4 одиниці не надані); лист № 27/06-1 від 27.06.2024 (по заявці № 01/31094 - 27 одиниць у постійних роз`їздах); лист № 29/08-2 від 29.08.2024 (по заявці № 01/39187 - автомобілі задіяні у виробничих процесах в інших регіонах); лист № 31/10-1 від 31.10.2024 (по заявці № 01/57744 - іншої техніки на місці не було). Відповідач зазначає, що сам позивач у відповіді на відзив підтвердив, що «у зв`язку з тим, що транспортні засоби Замовника задіяні у виробничому процесі, кількість транспортних засобів зазначених в заявці може бути зменшена», чим визнав факт ненадання транспортних засобів. Відповідно до ч. 4 ст. 612, ст. 613 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Щодо п. 6.1 Додатку № 1 до Договору відповідач зазначає, що цей пункт стосується лише випадків, коли послуги не можуть бути надані саме у зв`язку з воєнним станом, а не за будь-яких інших обставин. У даних правовідносинах послуги не могли бути надані внаслідок відсутності транспортних засобів за адресами, вказаними у заявках, а не у зв`язку з воєнними діями, тому відповідач не мав обов`язку складати акти, передбачені цим пунктом. Позивач отримав виплату у розмірі 126 501,85 грн за банківською гарантією, якою було забезпечено виконання Договору, а тому стягнення штрафу у повному розмірі 500 000,00 грн є явно неспівмірною санкцією, яка призводить до безпідставного збагачення позивача, враховуючи, що відповідач за Договором отримав від позивача оплату лише близько 282 000,00 грн.
Щодо відсутності збитків відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази виникнення у позивача збитків, упущеної вигоди, простою працівників чи претензій інших контрагентів у зв`язку з несвоєчасною заміною SIM-карток. Аргументи позивача про статус підприємства критичної інфраструктури не є підтвердженням фактичних матеріальних збитків.
ТОВ "ГСЦ-3" посилається на висновки Верховного Суду у постанові від 15.02.2023 у справі № 920/437/22 (зменшення штрафу орієнтовно на 99%), постанові ОП КГС ВС від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 (індивідуальний характер підстав для зменшення неустойки та дискреційний характер визначення розміру зменшення), постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, постанові від 13.07.2022 у справі № 925/577/21, постанові від 29.05.2023 у справі № 904/907/22, постанові від 22.05.2024 у справі № 911/95/20 (зменшення штрафу та пені на 90%), а також на рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013 про те, що надмірна неустойка спотворює її дійсне правове призначення.
Відповідач вважає, що суд першої інстанції здійснив комплексний аналіз усіх наявних доказів, обставин спірних правовідносин та наслідків для сторін, а зменшення штрафу відбулося за сукупності відповідних умов, а не лише у зв`язку з відсутністю збитків. Щодо доводів апелянта про порушення норм процесуального права відповідач зазначає, що вони не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції пеню не зменшував, а стягнув у повному розмірі, а справа лише розглядається в апеляційному суді, тому твердження про те, що апеляційний суд «не усунув порушення», є безпідставними.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Верхогляд Т.А., Іванов О.Г.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2025р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи № 908/245/25. 
07.07.2025р. матеріали справи № 908/245/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2025 у справі № 908/245/25 (суддя Проскурякова К.В.). Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 10.03.2026 об 10:30 годин.
11.07.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ГСЦ-3" надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи).
21.07.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ГСЦ-3" надійшов відзив на апеляційну скаргу.
20.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
06.03.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ГСЦ-3" надійшла заява про вступ у справу як представника.
Ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 09.03.2026 було задоволено заяву представника Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, та доведено до відома сторін що розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2025 у справі № 908/245/25 відбудеться в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду зал судового засіданні № 511.
10.03.2026 колегія суддів перейшла до стадії ухвалення судового рішення. Проголошення вступної та резолютивної частини, якого відбудеться 13.04.2026р. о 12:15год.
У зв`язку з оголошенням сигналу повітряної тривоги 13.04.2026 та зайнятістю судової колегії в іншому судовому процесі оголошення вступної та резолютивної частини постанови по справі № 908/245/25, призначеної на 13 квітня 2026 року перенесено на 15.04.2026 о 09:25 в залі № 511.
15.04.2026 в судовому засіданні був присутній представник Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", інші представники сторін в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Під час проведення судового засідання на території міста Дніпро сигналу повітряної тривоги оголошено не було, у зв`язку з чим колегія суддів висновує про відсутність підстав для висновку щодо наявності обставин, що перешкоджають здійсненню правосуддя та розгляду справи у визначений час.
15.04.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2025 у справі № 908/245/25, яким позов задоволено частково, зокрема в частині зменшення штрафу з 500 000,00 грн до 50 000,00 грн на підставі п. 1.1 Додатку № 1 до Договору.
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що: 24.10.2023 між ПрАТ «НЕК «Укренерго» (Замовник) та ТОВ «ГСЦ-3» (Виконавець) за результатами проведених тендерних торгів укладено Договір про надання послуг № 01-003186-23, ціна якого склала 2 530 037,00 грн без ПДВ. Договір набув чинності з дати його підписання обома сторонами та діяв до 31.01.2025.. Відповідно до п. 1.1 Додатку 1 до Договору, заміна SIM-карток здійснюється через заявку Замовника, строк заміни - протягом 10 робочих днів з дня отримання заявки. Транспортні засоби мають бути доступні за адресами їх розташування для здійснення заміни SIM-карток в день, що домовлений сторонами. У випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) Виконавцем даного пункту Договору, Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 500 000,00 грн. Відповідно до п. 6.3 Договору, за порушення строку надання послуг Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості послуг за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - додатково штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.
Відповідачем протягом виконання умов Договору допущені порушення строків виконання заявок щодо заміни SIM-карток (13 заявок) та сервісного обслуговування GPS-терміналів (14 заявок), що підтверджується листуванням між сторонами, дослідженим судом першої інстанції.
Розділом 13 Договору передбачено забезпечення виконання зобов`язань у вигляді безумовної і безвідкличної банківської гарантії у розмірі 126 501,85 грн без ПДВ. ПрАТ «НЕК «Укренерго» направило до АТ «Європейський промисловий банк» вимогу від 11.10.2024 № 01/63613 про сплату коштів за банківською гарантією. Згідно платіжної інструкції № 921 від 28.10.2024, ТОВ «ГСЦ-3» перерахувало АТ «Європейський промисловий банк» суму 126 501,85 грн.Загальна сума фактично наданих відповідачем та оплачених позивачем послуг за Договором становить 282 000,00 грн, що не заперечується обома сторонами.
Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Штрафними санкціями, відповідно до частини першої статті 230 ГК, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Як встановлено судом першої інстанції, та що не заперечує позивач, належний до сплати розмір розрахованого Позивачем штрафу на підставі п. 6.1 додатку № 1 становить 500.000, 00 грн. 
Визначивши належний до стягнення розмір штрафу у розмірі 500 000,00 грн місцевий господарський суд, враховуючи його перевищення проти фактично наданих Відповідачем Позивачу за його заявками послуг за Договором у розмірі 282.000 грн., виснував про наявність ознак безпідставного збагачення кредитора за рахунок боржника, враховуючи інтереси обох сторін, визнав за можливе частково задовольнити клопотання Відповідача про зменшення суми штрафу і стягнув на користь Позивача штраф у розмірі 50 000,00 грн, тобто зменшив його на 90 % проти заявлених в позовній заяві. 
Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до статті 233 ГК, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому належить взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК (справедливість, добросовісність, розумність), та з дотриманням правил статті 86 ГПК, на власний розсуд, за внутрішнім переконанням, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Отже питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статті 86 ГПК за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.
Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статей 551 ЦК та 233 ГК, неодноразово викладався Верховним Судом у постановах, зокрема від 23.10.2019 у справі №917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі №916/545/19, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19, від 19.02.2020 у справі №910/1303/19, від 26.02.2020 у справі №925/605/18, від 17.03.2020 у справі №925/597/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20.
У постановах від 12.06.2019 у справі №904/4085/18 та від 09.10.2019 у справі №904/4083/18 Верховний Суд також зазначив, що зменшення розміру пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.
Необхідно зауважити, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.
Господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання). Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/17.
Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.
Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 ЦК є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.
Господарський суд повинен об`єктивно комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.
При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК та 233 ГК щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (аналогічні правові висновки наведено в постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, на неврахування висновків у якій посилається позивач у своїй касаційній скарзі).
Застосоване у статті 551 ЦК та статті 233 ГК словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Натомість, вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №916/2259/18, від 24.02.2020 у справі №917/686/19, від 26.02.2020 у справі №922/1608/19, від 15.04.2020 у справі №922/1607/19, від 04.10.2021 у справі №922/3436/20, від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 01.02.2023 у справі №914/3203/21).
Колегія суддів враховує, що всі вищезазначені висновки Верховного Суду щодо застосування статті 551 ЦК та статті 233 ГК є загальними (універсальними) для правовідносин про стягнення неустойки, однак результат їх застосування може бути різним (наявність або відсутність підстав для зменшення неустойки) в залежності від тих фактичних обставин, які будуть встановлені судом у кожній конкретній справі.
В контексті обставин даної справи, колегія суддів доходить висновку, що апелянтом не спростовано вищенаведених висновків суду першої інстанції, які слугували підставою для зменшення заявленного до стягнення штрафу, а доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 450 000,00 грн, відповідно, безпідставного зменшенн розміру штрафу на 90%, ненадання належної оцінки доводам позивача, не врахування інтересів обох сторін та висновків Верховного Суду щодо застосування ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України визнаються колегією суддів такими, що не містять в собі належних обгрунтувань в розумінн пунктів 5,6 частини 2 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, а тому відхиляються, як такі, що знаходяться в необгунтованому протиріччі з дискреційними повноваженнями суду першої інстанції, які передбачені статтями 551 ЦК та 233 ГК, щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
В даній справі колегія суддів дійшла висновку, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
З урахуванням вищевикладеного, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку залишити без задоволення апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", а рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2025 у справі № 908/245/25, відповідно, залишити без змін.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 8 100,00 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2025 у справі № 908/245/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2025 у справі № 908/245/25 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 8 100,00 грн. покласти на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.
Повний тест постанови складено 16.04.2026

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд