Справа №279/1202/26
Провадження № 2-а/279/19/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.03.2026 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Гончаровою Ю.Ю., за участю дистанційно представника позивача Мезенцева О.О., дистанційно представника відповідача Риженко І.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження термінову адміністративну справу №279/1202/26 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії АВ № 00009824 від 29.01.2026, - 

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що відносно нього головним спеціалістомвідділу впровадження систем автоматичної фікcації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Степаненка Михайла Володимировича винесено постанову серії АВ №00009824 від 29.01.2026 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУПАП.
Відповідно до вказаної постанови відповідальна особа допусти пух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених у п. 22.5 ПДР, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5.120 % (2.048 тон), при дозволеній фактичній масі 40 тон. Вважаю незрозумілим та хибним розмір перевищення навантаження визначене у відсотках та тонах, що вказаний у оскаржуваній постанові, який фізично не може відповідати технічним характеристикам транспортного засобу, також є суттєва різниця між фактичними зафіксованими параметрами транспортного засобу та результатами виміряні з урахуванням похибки. Вище зазначена постанова не відповідає вимогам норм Кодексу України про адміністративні правопорушення (в подальшому - КупАП) та Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затверджена Наказом Мініфраструктури №512 від 27.09.2021 року (в подальшому -Наказ), а тому вважаю, постанову серії АВ №00009824 від 29.01.2026 року по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України протиправною, необгрунтованою, винесеною за відсутністю факту порушення, на основі недостовірних даних та такою, що підлягає скасуванню.
За змістом оскаржуваної постанови відповідальна особа допустила рух транспортних засобів із перевищенням нормативних параметрів зазначених у п.22.5 Правил дорожнього руху України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на певне відсоткове значення, що складає за змістом постанов становить певну кількість тон, та мали навантаження на строєні осі транспортного засобу.
Транспортні засоби VOLVO FH д.н.з. НОМЕР_1 та транспортний засіб Everlast д.н.з. НОМЕР_2 ; згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу: спеціалізований вантажний сідловий тягач та спеціалізований напівпричіп (паливоцистерна), належать на праві власності ТОВ «Немирів-Ойл» (код ЄДРПОУ 38064343), директором якого він є. Саме як на керівника власника автотранспортного засобу, а не водія, складено оскаржувану постанову.
Водночас, згідно з Договором найму (оренди) транспортного засобу №1 від 15.03.2021 року транспортні засоби були передані в тимчасове платне користування ПП «Укрпалетсистем» (код ЄДРПОУ 32285225).
Транспортні засоби VOLVO FH, д.н.з. НОМЕР_1 та Everlast, д.н.з. НОМЕР_3 , здійснювали доставку палива дизельного від пункту навантаження: 44350, Волинська область, Ковельський район, с.Римачі, вул.Призалізнична 35 до пункту розвантаження, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, селище Калита, вул.Червоноарміська 14, чим у процесі здійснення господарської діяльності нібито порушили вимоги п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, але зі змісту постанови не вбачається можливим з`ясувати на основі чого уповноважена особа прийшла до висновку про перевищення загальної маси транспортного засобу на 5.120 % (2.048 тон), при дозволеній фактичній масі 40 тон. Вважає незрозумілим перевищення навантаження визначене у відсотках та тонах, що вказані у оскаржуваній постанові, також є суттєва різниця між фактичними зафіксованими параметрами транспортного засобу (загальна маса 46720 кг) та результатами виміряні з урахуванням похибки 2% від загальної маси транспортного засобу (42048 кг), що є фізично не можливим для цього типу транспортних засобів.
Оскаржувана постанова містить масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу (не відомо з якої фактичної маси траспортного засобу проводився розрахунок), з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак Відповідачем не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження, зазначеному розміру перевищення навантаження визначеному в тоннах.
У п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 вбачається, що рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 тон, здвоєні осі - понад 16 тон, строєні осі - понад 22 тон або фактичною масою понад 40 тон (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 тон, здвоєні осі - понад 18 тон, строєні осі - понад 24 тон або фактичною масою понад 44 тон, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 тон) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Окрім того, звертає увагу, що єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію №02-84-08. яка не розповсюджується на транспорті засоби з рідким та сипучим вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. Тобто, на даний час, методики вимірювань транспортних засобів з рідким та/або сипучим ван тажем автоматично у русі відсутня.
Саме рідкий вантаж перевозило ПП «Укрпалетсистем», що підтверджується товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №307637 від 28.01.2026 року та акцизною накладною форми «П» № 126945 від 28.01.2026 року. Вважає саме акцизну накладну беззаперечним доказом, що підтверджує яку саме кількість та масу пального, що було перевезено, адже це є прямою вимогою, що має зазначатися у обов`язкових реквізитах акцизної накладної відповідно до ст.231 Податкового Кодексу України. Згідно з Свідоцтвом №646-00.10.2025 про первинну, проміжну періодичну та позапланову перевірку (копія додається), загальна місткість спеціалізованого напівпричепу Everlast, ДНЗ AA8462XF становить 34 724 літрів. Відповідно до товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №307637 від 28.01.2026 року разом було відвантажено 31 904.32 літрів дизельного пального (об`єм нафтопродукту в літрах приведених до температури 15 °С ), що при температурі нафтопродукту в 0 °С . а саме така реальна температура нафтопродукту була в момент навантаження, що відповідає 26 397 кілограмам. Ця інформація зазначена, в товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №307637 від 28.01.2026 року, що оформлена відповідно до норм Наказу № 281/171/578/155 від 20.05.2008 року Про затвердження Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України та в акцизній накладній форми «П» № 126945 від 28.01.2026 року.
Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу маса VOLVO FH, ДНЗ НОМЕР_1 становить - 7 878 кілограм, а маса транспортного засобу Everlast, AA8462XF без навантаження становить - 5 350 кілограм, що разом з вантажем, що перевозив автопоїзд (26 397 кілограмам дизельного пального) становить - 39 625 кілограм, тобто це гранична маса транспортного засобу, яка б могла бути фізично.
Додатково щодо маршруту транспортного засобу та відсутності порушень на інших пунктах зважування. Крім наведеного, на підтвердження необґрунтованості висновків Відповідача позивач зазначає, що рух транспортного засобу VOLVO FH, ДНЗ НОМЕР_1 , здійснювався за чітко зафіксованим та безперервним маршрутом, що підтверджується даними супутникового моніторингу (GPS), зокрема звітом про поїздки транспортного засобу.
Відповідно до наявних даних, транспортний засіб рухався за маршрутом: Волинська область —> Рівненська область —> Житомирська область —> Київська область (Броварський район, селище Калита) із загальною протяжністю маршруту понад 1000 км, без будь-яких технічних зупинок, що могли б вплинути на зміну маси транспортного засобу, окрім стоянок, пов`язаних з режимом праці та відпочинку водія.
При цьому вантаж, дизельне пальне - є однорідним, неподільним та таким, що не може збільшувати свою масу в процесі перевезення, а будь-яке його зменшення можливе виключно внаслідок зливу, що у даному випадку не мало місця, що підтверджується даними маршруту та товаросупровідними документами, а саме: відміткою вантажоодержувача (підписом представника і печаткою) про отримання товару саме в кількості, вказаній у ТТН.
Важливо зазначити, що після фіксації нібито порушення, транспортний засіб продовжував рух тим самим маршрутом, у тому ж завантаженому стані, та проходив інші ділянки автомобільних доріг, обладнані пунктами габаритно-вагового контролю, на яких жодних порушень вагових параметрів зафіксовано не було, а саме WIM 06 (Київська область, автодорога М-07 62+879).
Таким чином, за відсутності будь-яких дій з боку водія чи перевізника, які могли б призвести до зменшення фактичної маси транспортного засобу, є очевидним, що фактична маса транспортного засобу залишалася сталою протягом усього маршруту; відсутність повторних фіксацій перевищення вагових норм свідчить про відсутність системного порушення;результати зважування, покладені в основу оскаржуваної постанови, є одиничними, ізольованими та такими, що не узгоджуються з подальшими об`єктивними даними. 
Згідно абзацу 2 п. З Розділу І Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затверджена Наказом Мініфраструктури № 512 від 27.09.2021 року, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.
Також, згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів -11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 тон, здвоєні осі - понад 16 тон, строєні осі - понад 22 тон або фактичною масою понад 40 тон (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 тон, здвоєні осі - понад 18 тон, строєні осі - понад 24 тон або фактичною масою понад 44 тон, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 тон) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Відповідно до абзацу 4 п.4. Правил допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки, що явно не була враховна на момент винесення постанови) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд, вважаємо що така похибка не враховуєіься «технічним засобом». 
Враховуючи вищевказане, вважає, що оскаржувана постанова серії АВ №00009824 від 29.01.2026 року є необгрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. Правопорушення щодо перевищення вагових параметрів, визначених п.22.5 Правил дорожнього руху, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП ним, а також будь якою іншою особою, в тому числі, яка керувала транспортним засобом (водієм), не вчинялося.
Просить скасувати постанову серії АВ №00009824 від 29.01.2026 головного спеціаліставідділу впровадження систем автоматичної фікcації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Степаненка Михайла Володимировича про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУПАП. Одночасно просить стягнути на його користь з відповідача суму судового збору. 
Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, вказуючи на те, що дії відповідача під час формування постанови є законними та такими, що відповідають вимогам ст. 19 Конституції України.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні просила в позові відмовити в повному обсязі.
Вислушавши пояснення учасників, дослідивши матеріалами справи суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. На підставі ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статей 9, 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На справи про адміністративні правопорушення поширюються конституційні гарантії презумпції невинуватості особи, і саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення довести винуватість особи за критерієм «поза розумним сумнівом», відтак, усі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитись на її користь, а в разі оскарження відповідної постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності саме на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доказування правомірності його дій.
Відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Згідно з ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, несе відповідальна особа (особа за якою зареєстровано транспортний засіб) або належний користувач транспортного засобу, який внесений до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 № 623).
На вимогу п. 17 зазначеного вище Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на цій ділянці автомобільної дороги. Зміст постанов про накладення адміністративного стягнення за вчинені правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, повинен відповідати вимогам статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 283 ч. ч. 2, 3 КУпАП України постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Так, ч. 2 ст. 132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, а саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Зазначена норма ч. 2 ст. 132-1 КУпАП має відсильний характер, тому безпосереднє відображення змісту та/або елементів конкретного правопорушення постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності є прямим обов`язком суб`єкта владних повноважень, який повинен у конкретному рішенні про притягнення особи до відповідальності вказувати підставу, визначену саме в Правилах дорожнього руху.
Як вбачається з постанови головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Степаненко М.В. серії АВ №00009824 від 29.01.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн на підставі того, що 28.01.2026 за адресою: М-07, км 381+451, Волинська область, ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу марки VOLVO FH, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5. Правил дорожнього руху України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 5.120% (2.048 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.
Пункт 22.5 Правил дорожнього руху України містить підпункти «а», «б», «в», проте у оскаржуваній постанові не зазначено, який саме підпункт пункту 22.5 Правил дорожнього руху України порушено позивачем, якого притягнуто до відповідальності.
Зазначений недолік постанови про накладення на особу адміністративного стягнення не може бути усунений суб`єктом владних повноважень на стадії оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, а неконкретизованість констатованого у постанові порушення та підстав притягнення особи до відповідальності виключає можливість визнання постанови такою, що винесена правомірно.
При цьому, не має істотного значення той факт, що позивач не оскаржував постанову з цієї підстави, оскільки, суд при розгляді справи не обмежений доводами позовної заяви, є судом права і факту, а головне саме суд, виходячи із положень ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Окрім цього, судом при дослідженні доказів встановлено, що у ході перевезення вантажу, згідно наданих суду даних з GSM-GPS моніторингу, відповідно до карти розташування автоматичних пунктів зважування транспортних засобів в русі у ході перевезення вантажу, автомобіль VOLVO FH, д.н.з. НОМЕР_1  здійснив рух за маршрутом Київської області, Житомирської області, Рівненської області, Волинської області пунктів габаритно-вагового контролю.
Тобто, перетинаючи пункти зважування Київської області, Житомирської області, Рівненської області в автоматичному режимі перевищення маси транспортного засобу VOLVO FH, д.н.з. НОМЕР_1  не зафіксоване, що свідчить про відсутність перевищення маси транспортного засобу, зазначене виключає наявність порушення з боку позивача, адже з наведеного свідчить, що технічний засіб WIM 54 здійснив зважування не коректно та суперечить результатам технічних приладів, які таке порушення не встановили.
Крім того, транспортний засіб позивача рідкий вантаж (паливо) у цистерні. Перевезення рідких вантажів характеризується природним переміщенням вантажу пвід час руху транспортного засобу, що може спричиняти тимчасову зміну навантаження на окремі осі транспортного засобу.
Такі обставини об`єктивно можуть впливати на результати зважування, особливо під час автоматичного або динамічного габаритнозвагового колнторолю, що також потребує врахування допустимсої похибки вимірювань.
Слід також зазначити, що саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом його вчинення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування. Таким чином, сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. 
Крім того, відповідач, маючи доступ до інформації про усі наявні пункти габаритно-вагового контролю та результати такого контролю, не спростував належними і допустимими доказами тверджень позивача про те, що дозавантажування чи розвантажування транспортного засобу за маршрутом слідування не здійснювалось, проте на жодному з інших наявних пунктів габаритно-вагового контролю порушення вагових норм зафіксовано не було.
Отже, твердження позивача, що транспортний засіб не було завантажено понад допустимі нормативи (із наданням відповідних підтверджуючих документів), а також про можливий технічний збій на пункті габаритно-вагового контролю WIM 54 не спростовано стороною відповідача належними і допустимими доказами. 
Відповідачем не доведено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю було враховано особливості перевезення рідких вантажів у цистернах, а також допустиму похибку вимірювального обладнення.
За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.
У той же час, відповідачем, у ході розгляду даної справи, не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, за викладених в оскаржуваній постанові про притягання до адміністративної відповідальності обставин.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що в межах спірних правовідносин відсутні належні докази, які підтверджують факт скоєння позивачем адміністративних правопорушень, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, що, зі свого боку, свідчить про необґрунтованість винесення відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом скасування постанови.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч.1 ст. 139 КАС України суд вважає стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1331, 20 гривень, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 2, 12, 25, 72, 77, 139, 286 КАС України, 
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити.
Постанову головного спеціаліставідділу впровадження систем автоматичної фікcації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Степаненка Михайла Володимировича серії АВ №00009824 від 29.01.2026 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132 -1 КУпАП скасувати.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1331, 20 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.
Повний текст рішення виготовлено не пізніше ніж через п`ять днів з дня закінчення розгляду справи 16.03.2026.

Сторони та учасники:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання/реєстрації:    АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, адреса місця знаходження: 03150, м. Київ, вул. Антоновича (ст.н. Горького), буд. 51, ЄДРПОУ 39816845. 

Суддя          Леся НЕДАШКІВСЬКА
Копія згідно з оригіналом