Справа № 212/2240/26
2-о/212/101/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року місто Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі:
головуючого судді – Козлова Д. О.,
присяжних – Довгої О. А., Зотової Н. В.,
за участю секретаря – Пижик В. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, зацікавлені особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),
представника заявника – Ярош Л. В., -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника, адвокат Ярош Л. В., звернулась до суду із даною заявою, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 1 грудня 2022 року ОСОБА_3 добровільно приєднався до ЗСУ та був призначений на посаду кулеметника 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , згодом був призначений на посаду стрільця санітара 2 відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 під час бою північно-східніше міста Бахмут Бахмутського району Донецької області ОСОБА_3 зник безвісти. За даним фактом були внесені відомості до ЄРДР за № 12022100080003504 від 14.12.2022 р. Так 14 січня 2023 року за результатами проведеного службового розслідування встановлено, що 03.12.2022 р. солдат ОСОБА_3 північно-східніше міста Бахмут Бахмутського району Донецької області під час виконання обов`язків військової служби в зоні ведення бойових дій з відсічі збройної агресії російської федерації, зник безвісти. 14 січня 2023 р. сім`я ОСОБА_3 отримала сповіщення № 67/14.01 про те, що ОСОБА_3 3 грудня 2022 року під час проведення інтенсивних бойових дій північно-східніше міста Бахмут Бахмутського району Донецької області зник безвісти. З матеріалів службового розслідування вбачається, що 03.12.2022 року близько 7 години ранку ОСОБА_3 разом з іншими військовослужбовцями зайняли позицію в районі РОП “Дельта” - ВОП “Браво”, яка знаходилась на відстані 50 метрів від водонапірної вежі північно-східніше міста Бахмут Донецької області, яку в цей день неодноразово штурмував ворог. Кругову оборону на позиції зайняли військовослужбовці: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В період з 14-00 год. до 15-00 год. військовослужбовці ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою утримання лівого флангу позиції перемістилися на 50 метрів лівіше, які під час бою намагались повернутися на основну позицію. Близько 16:00 год. військовослужбовцями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 при спробі надати військовослужбовцям підтримку та встановити голосовий контакт, виявили, що вказана позиція вже захоплена ворогом. 4 грудня 2022 р. засобами аеророзвідки за допомогою дрону над місцем бою було оглянуто місцевість та встановлено, що позиції 2 стрілецького батальйону були зайняті російськими солдатами, на яких зник безвісти солдат ОСОБА_3 . Отже, заявник вважає, що зафіксовані в матеріалах службового розслідування обставини, за яких його син безвісно зник, дають підстави оголосити його померлим, не чекаючи закінчення воєнних дій, бо такі обставини не залишають сумнівів у загибелі ОСОБА_3 , а з часу його зникнення пройшло більше 6 місяців, а також відсутня будь-яка додаткова інформація про ОСОБА_3 , яка б давала підстави припускати, що він не загинув. Оголошення сина померлим заявнику потрібно для оформлення спадщини та отримання відповідної грошової допомоги, яка виплачується родинам загиблих військовослужбовців. Виходячи з наведеного, просив суд оголосити померлим громадянина Грузії, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , датою смерті якого вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , а місцем смерті вважати м. Бахмут Бахмутського району Донецької області.
Від представників Міноборони надійшли письмові заперечення на вимоги заявника, де було вказано, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05.30 год 24.02.2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє до теперішнього часу. Нормами чинного законодавства визначено, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Виняток встановлений ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій, з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Шестимісячний строк у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Такий правовий висновок у своїй постанові 11 грудня 2024 року по справі 755/11021/22 виклала Велика Палата Верховного Суду. Однак Велика Палата Верховного Суду в своєму висновку не зазначила позиції щодо окупованих територій.
Від представників Військової частини НОМЕР_1 надійшли письмові пояснення, де представник такої зацікавленої особи вказував, що заявником не доведено, що воєнні дії на території зникнення безвісті ОСОБА_3 закінчились, тому відлік встановленого ст. 43 ЦК України строку не розпочався.
Заявник, ОСОБА_2 , у судове засідання не зявився повторно, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином.
Представник заявника, адвокат Ярош Л. В., підтримуючи заявлені вимоги у повному обсязі та надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві ОСОБА_2 , яку просила суд задовольнити повністю.
Представники Міноборони, Військової частини НОМЕР_1 та Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду також не з`явились за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, не надавши до початку слухання справи жодних клопотань про відкладення розгляду справи.
Суд зауважує, що на підставі положень ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК, у даному випадку немає.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Належність ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до громадянства Грузії підтверджується перекладом на українську мову паспорту № НОМЕР_3 .
Суд також встановив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_4 , перекладеного на українську мову.
Факт укладення контракту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із командуванням ВЧ № НОМЕР_1 Міноборони на проходження військової служби у Збройних силах України як кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти 2 стрілецького батальйону підтверджується копією такого контракту від 1 грудня 2022 року.
Однак на підставі сповіщення від 14.01.2023 року № 67/14.01 ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що солдат ОСОБА_3 03.12.2022 року під час проведення інтенсивних бойових дій північно-східніше н. п. Бахмут Донецької області зник безвісті.
Так за актом від 14.01.2023 року службового розслідування щодо зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_3 , солдата ВЧ НОМЕР_1 , вбачається, що 03.12.2022 року близько 7 години ранку ОСОБА_3 разом з іншими військовослужбовцями зайняли позицію в районі РОП “Дельта” - ВОП “Браво”, яка знаходилась на відстані 50 метрів від водонапірної вежі північно-східніше міста Бахмут Донецької області, яку в цей день неодноразово штурмував ворог. Кругову оборону на позиції зайняли військовослужбовці, зокрема, ОСОБА_3 . В період з 14-00 год. до 15-00 год. військовослужбовці ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою утримання лівого флангу позиції перемістилися на 50 метрів лівіше. Однак близько 16:00 год. їх позиція вже була захоплена ворогом. 4 грудня 2022 р. засобами аеророзвідки за допомогою дрону над місцем бою було оглянуто місцевість та встановлено, що позиції 2 стрілецького батальйону були зайняті російськими солдатами, на яких зник безвісти солдат ОСОБА_3 . Таким чином було визначено, що ОСОБА_3 зник безвісти 03.12.2022 року під час виконання обов`язків військової служби в зоні проведення бойових дій зі стримання збройної агресії РФ на території України.
Вказане також підтверджується наказом від 14.02.2023 року № 324 командира ВЧ НОМЕР_1 , за яким за результатами проведеного службового розслідування визначено вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що зник безвісти північно-східніше н. п. Бахмут Донецької області під час виконання обов`язків військової служби.
При цьому відповідно до досліджених у судовому засіданні письмових пояснень військових ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на поясненнях яких саме ґрунтувалось проведене службове розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 , вбачається, що вказані військові зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_2 засобами аеророзвідки за допомогою дрону над місцем бою, що відбувся 3 грудня 2022 року, було оглянуто місцевість та встановлено, що позиції 2 стрілецького батальйону були зайняті російськими солдатами, а також візуально було виявлено тіла загиблих військових, зокрема, ОСОБА_3 , тому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вважали, що ОСОБА_3 загинув під час бою ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин від 15.12.2023 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважається зниклим безвісті на території бойових дій.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Отже, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Аналогічна правова позиція була викладена Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 5 грудня 2022 року по справі № 490/6057/19-ц.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Згідно із п. 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть установленої форми; в) лікарське свідоцтво про пренатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 46 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Натомість, за ч. 2 ст. 46 ЦК фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно із ч. 3 ст. 46 ЦК фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Оголошення фізичної особи померлою - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті, що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Так відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
За змістом ч. 2 ст. 46 ЦК фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Отже, у ч. 2 ст. 46 ЦК законодавець навів дві спеціальні норми: "фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій" (речення перше) та "з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців" (речення друге).
Суд враховує, що приписи ч. 2 ст. 46 ЦК пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
При цьому речення друге ч. 2 ст. 46 ЦК не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Факт збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК.
Суд зауважує, що словосполучення "від дня закінчення воєнних дій", особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії РФ проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Тобто строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Таким чином ч. 2 ст. 46 ЦК тобто не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
Отже, конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309).
Таким чином фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (ч. 2 ст. 46 ЦК). З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року по справі № 755/11021/22.
Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті.
Отже, висновок про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
На підставі ст. 47 ЦК правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
У випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі ч. 2 ст. 46 ЦК.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року по справі № 154/2135/17.
Натомість, суд вказує, що відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 лютого 2024 року по справі № 148/1207/22.
Суд вказує, що з матеріалів службового розслідування, на яке посилається заявник, ОСОБА_3 зник в н. п. Бахмут Донецької області при обставинах, що загрожували йому смертю, тому на думку заявника його син загинув під час виконання бойового завдання.
При цьому до теперішнього часу стан ОСОБА_3 , з яким було втрачено зв`язок 03.12.2022 року, та його місце перебування невідоме.
Крім того за матеріалами службового розслідування встановлено, що 03.12.2022 року ОСОБА_3 разом з іншими військовослужбовцями втратили під час її оборони позицію в районі РОП “Дельта” - ВОП “Браво”, що знаходилась на відстані 50 метрів від водонапірної вежі північно-східніше міста Бахмут Донецької області, під час штурму ворога, який таку позицію захопив близько 16:00 год. 3 грудня 2022 року, що було підтверджено 4 грудня 2022 року засобами аеророзвідки з дрону. Кругову оборону даної позиції займав, зокрема, ОСОБА_3 , на якій він зник безвісти 03.12.2022 року під час виконання обов`язків військової служби в зоні проведення бойових дій. При цьому за письмовими поясненнями військових ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на яких ґрунтується таке службове розслідування, підтверджували, що 4 грудня 2022 року за допомогою дрону над місцем бою, що відбувся 3 грудня 2022 року, на позиціях 2 стрілецького батальйону, що були зайняті російськими солдатами, виявлено тіла загиблого під час бою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , що свідчить про обставин, які вказували на вірогідну смерть ОСОБА_3 .
Внаслідок цього під час розгляду даної справи на думку суду було доведено факт відсутності військового ОСОБА_3 з 3 грудня 2022 року після бою біля водонапірної вежі північно-східніше міста Бахмут до сьогоднішнього часу, тобто протягом більш ніж трьох років поспіль.
Крім того відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 28 лютого 2025 року № 376, 12.12.2023 року в м. Бахмут було завершено бойові дії та з 13.12.2023 року воно перебуває під тимчасовою окупацією.
Отже, в суді було доведено необхідні підстави для оголошення такої фізичної особи померлою за рішенням суду відповідно до ст. 46 ЦК.
Також суд наголошує, що обставини справи № 755/11021/22, яка перебувала на розгляді у Великій Палаті Верховного Суду, стосувались подій, коли ймовірна загибель фізичної особи сталась на території, де велись активні бойові дії, а після їх завершення території залишилась під контролем України.
Однак за встановленими у цій справі обставинами територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця ОСОБА_3 , на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована противником, внаслідок чого в суду з надзвичайно великою вірогідністю є достатні істотні підстави вважати, що військовослужбовець ОСОБА_3 загинув, тому відлік строку, передбаченого ч. 2 ст. 46 ЦК, може бути здійснений по даній справі з 13 грудня 2023 року.
Таким чином розширювальне тлумачення ч. 2 ст. 46 ЦК, за якого відлік строку, після спливу якого фізична особа може бути оголошена померлою, ставиться у залежність від можливості отримання підтверджень із території, що після завершення активних бойових дій набула статусу тимчасово окупованої, призводить до позбавлення заявників передбаченого законом механізму захисту його прав, оскільки наведена норма не пов`язує перебіг відповідних строків з такими подіями.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 лютого 2026 року по справі № 759/22513/24.
Отже, на підставі викладеного вмотивування, суд відкидає посилання представників Міноборони та ВЧ НОМЕР_1 в частині того, що оскільки територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця ОСОБА_3 , на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована противником, то відлік строку, передбаченого ч. 2 ст. 46 ЦК, не розпочався.
Таким чином з огляду на наведене обґрунтування, суд дійшов висновку, що встановлені обставини справи дають підстави припускати смерть ОСОБА_3 в певний час за таких обставин, тому є можливим оголосити його померлим.
На підставі зазначених доводів суд вважає необхідним задовольнити заяву ОСОБА_1 про оголошення померлим його сина, ОСОБА_3 , оскільки в судовому засіданні представником заявника доведено, що така особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями за обставин, що ґрунтувалися на припущенні смерті ОСОБА_3 .
Отже, суд вважає можливим оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Грузії, уродженця міста Очамчира, Абхазія, Грузія, з ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бахмут Донецької області.
Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, зацікавлені особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), – задовольнити.
Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Грузії, уродженця міста Очамчира, Абхазія, Грузія, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бахмут Бахмутського району Донецької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено та підписано 14 квітня 2026 року.

Суддя: Д. О. Козлов 

Присяжні          О. А. Довга

Н. В. Зотова