Справа № 296/4250/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Буткевича М.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом, поданим представником позивачки ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 третя особа Служба у справах дітей Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивачки звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування своїх вимог представник позивачки зазначає наступне.
ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач ОСОБА_1 з батьком дитини, ОСОБА_3 , розлучена 04.03.2016 року. 
Починаючи з 2014 року син ОСОБА_4 проживає разом з матір?ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Батько ОСОБА_4 життям сина не цікавиться, не виховує та не утримує його. 
У 2014 році ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою про стягнення аліментів з батька ОСОБА_3 . Проте, у період з 12.11.2014 по теперішній час батько дитини жодного разу не сплачував і не сплачує аліментів. Станом на квітень 2024 року загальна сума непогашеної заборгованості за весь період часу складає 259 476,76 грн.
Ухвалою суду від 19.06.2025 р. було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в загальному порядку та визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив (а.с. 68).
Копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви направлялися відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, однак конверт з поштовим повідомленням повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 73).
Відповідач будучи належним чином повідомлений в судові засідання не з`являвся, заяв по суті позову не подавав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без його участі та проханням розглядати позовну заяву за наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 31).
Представник позивачки в судове засідання не з`явився, надіславши до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивачки. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовільнити
Згідно вимог частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, суд визнав за можливе ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Під час перебування сторін у шлюбі у них народився син. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Житомирській обл. ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 . Його батьками записані ОСОБА_3 (громадянин Арабської Республіки Єгипет) та ОСОБА_1 (а.с. 17).
Згодом шлюб було розірвано рішенням Житомирського районного суду від 04.03.2016 року (а.с. 26).
Відповідно до довідки про склад сім`ї № 626 від 08.07.2025 року, виданої виконавчим комітетом Вересівської сільської ради ОСОБА_1 зареєстрована і проживає в АДРЕСА_1 , разом із сином – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні матері (а.с. 29). 
Згідно психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_4 , засвідченої класним керівником Н. Талько та Директором ліцею О. Величком, учень проживає з мамою. Вихованням та навчанням хлопчика зараз займається мама, ОСОБА_1 , яка постійно відвідує батьківські збори, а також бере активну участь у житті дитини та класу. ОСОБА_1 відповідально виконує свої батьківські обов`язки, завжди підтримує зв`язок із класним керівником та вчителями. Батько, ОСОБА_3 , за час навчання дитини в ліцеї не з`являвся, батьківські збори не відвідував, навчанням сина не цікавився. Участі в житті дитини та класу не бере (а.с. 28).
Як вбачається з висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування від 04.03.2026 року дитина проживає з матір?ю ОСОБА_1 в с. Вереси Житомирської ОТГ. ОСОБА_1 створила необхідні умови для проживання та виховання дитини, одноосібно забезпечує дитину усім необхідним, витрати на утримання дитини взяла на себе. 
ОСОБА_3 з 2016 року участі у житті сина не бере, жодним чином не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її вихованням, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, втратив з сином родинний зв`язок. Станом на квітень 2024 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментам на утримання малолітнього ОСОБА_4 складає 259 476,76 грн. 
На підставі наведених вище фактів, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 116).
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу Україні (далі - СК) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
В абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що забезпечення найкращих інтересів дитини це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.
Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з частинами першою-четвертою ст. 150 СК батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ст. 165 СК право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК, в якій визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо: 1) вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Верховний Суд зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідна правова позиція зазначена в постановах Верховного Суду від 29.09.2021 року по справі № 459/3411/17, провадження № 61-10531св21 та від 08.12.2021 року по справі № 311/563/20, провадження № 61-14656св21.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
Водночас, саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторона позивача посилалася як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.
Суд наголошує, що застосовуваний захід не є безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 СК.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 263-265, 268, 282, 284 ЦПК, суд
у х в а л и в:
Позов задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя         М.І.Буткевич