Справа № 645/9258/25
Провадження № 2-о/645/35/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року        місто Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого судді – Костіної І.Г.,
за участю секретаря судового засідання – Бугай К.О.,
заявника – ОСОБА_1 , 
представника заявника –Острицького А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області про встановлення факту перебування на утриманні,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Острицький А.О., звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт перебування нею на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , з яким постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування своїх вимог заявниця посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 03 травня 1974 року, та фактично проживала з останнім, однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , що полягало у веденні спільного господарство, спільному бюджет, виконували права та обов`язки подружжя, та дбали про матеріальне забезпечення сім`ї. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік заявниці, ОСОБА_2 , помер.
Заявниця є пенсіонеркою, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком. Оскільки її пенсія є мінімальною, ОСОБА_1 звернулась до ГУПФУ в Харківській області із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ГУПФУ у Вінницькій області прийняло рішення від 28.11.2025 про відмову у задоволенні заяви, оскільки не надано документів щодо підтвердження факту перебування її на утриманні годувальника та не підтверджений факт спільного проживання.
ОСОБА_1 та її чоловік проживали разом за адресою: АДРЕСА_3 , проте ОСОБА_2 був зареєстрований за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_4 .
Таким чином, надати до ГУПФУ у Вінницькій області документи на підтвердження проживання разом з годувальником за однією адресою, які за змістом п. 2.11 Порядку №22-1 підтверджують факт перебування на його утриманні, не вбачається можливим, тому заявник була змушена звернутися до суду із зазначеною заявою.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 24.12.2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.
В судовому засіданні заявник та її представник подану заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Також, представник заявника пояснив, що заявниця та її чоловік були зареєстровані за різними адресами, оскільки мали у власності дві квартири, де необхідно було встановити лічильники, через що ОСОБА_2 був зареєстрований за іншою адресою.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, 02.01.2026 року надіслав письмові пояснення у справі, відповідно до яких просив залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 через наявність спору про право, а саме право на призначення пенсії по втраті годувальника. Також, у цих поясненнях просив розглядати справу без участі представника управління.
Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, проаналізувавши письмові докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).
У відповідності до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема суди розглядають справи про встановлення факту проживання та перебування фізичної особи на утриманні.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.05.1974 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 03.05.1974 року, актовий запис № 424 ( а.с. 8 зворот).
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 07.07.2025 року Першим відділом ДРАЦС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 6207( а.с. 7 зворот).
Згідно довідки про доходи № 4542 0451 2935 3526, виданої ГУ ПФУ у Харківській області від 05.12.2025 року, розмір пенсії ОСОБА_1 з січня 2025 року по червень 2025 року року склав 29 250,16 гривень на місяць ( а.с. 8).
Згідно довідки № 8273/05-16, виданої ГУ ПФУ у Харківській області від 23.12.2025 року, розмір пенсії ОСОБА_2 з січня 2025 року по червень 2025 року склав 102 331,80 грн. ( а.с. 28 зворот).
Після смерті чоловіка, заявниця ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Однак, відповідно рішення №963340196193 від 28.11.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заявнику ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії –перехід на пенсію у разів втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю довідки про перебування заявниці на утриманні померлого годувальника ( а.с. 7).
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , повідомив, що є сусідом заявниці та знайомий з нею більше 40 років, знав її померлого чоловіка. Підтвердив, що заявниця з ОСОБА_2 мешкали разом, мали подружні відносини, вели спільне господарство. 
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що перебуває з заявницею у дружніх стосунках та є сусідкою. Повідомила, що вважала ОСОБА_2 та заявниці подружньою парою, яка проживає разом та турбується один про одного.
Аналогічні пояснення у судовому засіданні надала свідок ОСОБА_5 , та повідомила, що заявниця та ОСОБА_2 проживали разом на протязі тривалого часу, як подружжя.
Як роз`яснено в пункті 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV(далі - Закон № 1058- IV) непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленогост.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1058-IVвиди пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.
У частині першій статті 9 Закону № 1058-IVнаведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону № 1058-IVпередбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26цього Закону.
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону № 1058-IV).
Отже заявниця, як така, що досягла пенсійного віку, має право отримати пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на повному утриманні свого чоловіка.
ОСОБА_2 отримував пенсію за віком, в розмірі 17 555,30 грн., що підтверджується довідкою ГУПФ України в Харківській області ( а.с. 28 зворот).
ОСОБА_1 отримує пенсію за віком в розмірі 5024,53 грн. на місяць ( а.с. 8).
Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.
За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку).
Отже Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.
Як роз`яснено в пункті 8постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.
Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, ОСОБА_1 , посилалась на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , проживала з ним спільно та перебувала на утриманні померлого, оскільки її дохід був значно меншим.
Факт перебування заявниці на утриманні померлого підтверджено заявницею за допомогою показань свідків, які є сусідами заявниці та які підтвердили, що ОСОБА_1 проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , як подружжя, вели спільне господарство та дбали один про одного.
Відтак, за результатами судового розгляду справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 постійно мешкаючи разом з ним, ОСОБА_2 отримував дохід в більшому розмірі в порівнянні з доходами заявниці, а тому дохід її чоловіка був постійним і основним джерелом засобів до існування заявниці. З наведених мотивів суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про перебування особи на утриманні підлягає до задоволенню.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до статті 294 ЦПК України, згідно якої при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.
Суд не погоджується із доводами представника заінтересованої особи, щодо наявності спору про право, оскільки в даному випадку заявником не оскаржується прийняте рішення пенсійного органу та іншим чином, ніж у судовому порядку, неможливо підтвердити факт перебування на утриманні, враховуючи реєстрацію за різними адресами, при цьому питання підстав призначення пенсії буде предметом розгляду пенсійного органу, в подальшому.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області про встановлення факту перебування на утриманні - задовольнити.
Встановити факт перебування ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на утриманні ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , до моменту смерті останнього, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Судові витрати залишити за заявником.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду. 
Відомості про учасників справи:
заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ;
заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області, ЄДРПОУ 14099344, адреса: м. Харків, м-н Свободи, Держпром, 3 під.,2поверх.

Повний текст рішення складено 16.04.2026 року
Суддя        І.Г. Костіна