ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" березня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/150/26 
Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання О. Гуменюк, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради Рівненської області 
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Арслан Віталій Груп" 
про стягнення в сумі 323 795,58 грн,
за участю представників:
від позивача: Т. Кунаш, дов. від 30.12.2025,
від відповідача: В. Колесник, виписка з ЄДРЮОФОПГФ, паспорт,
від прокуратури: І. Немкович, посв. від 01.03.2023 № 071608,
УСТАНОВИВ:
У лютому 2026 року керівник Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради Рівненської області звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Арслан Віталій Груп" про стягнення в сумі 248 051,93 грн інфляційних втрат та 75 743,65 грн 3% річних за користування безпідставно збереженими коштами.

Стислий виклад позиції прокуратури, позивача, заперечень відповідача.
Згідно із позовною заявою, відповідач, зареєструвавши повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкті - дев`ятиповерховий житловий будинок з вбудовано - прибудованими нежитловими приміщеннями, до позивача зі зверненням стосовно визначення розміру пайової участі не звертався, внаслідок чого безпідставно зберіг у себе грошові кошти в розмірі 1 947 212,81 грн. У січні 2025 року прокурор звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом в інтересах держави в особі Рівненської міської ради про стягнення з відповідача 1 947 212,81 грн несплаченого розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва. Рішенням суду від 25.03.2025 у справі № 918/1207/24, яке залишене без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.09.2025, позов задоволено частково, стягнено з ТОВ "Арслан Віталій Груп" на користь Рівненської міської ради грошові кошти в сумі 1 070 322, 63 грн та 12 843,87 грн судового збору. У задоволенні вимог про стягнення 876 890,18 грн відмовлено. 18.07.2025, у ході примусового виконання рішення суду, грошові кошти стягнуті з ТОВ “Арслан Віталій Груп” та зараховані на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. 04.08.2025 постановою начальника відділу ДВС у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції закінчено виконавче провадження № 78637492 з примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області у справі № 918/1207/24. Заразом у зв`язку із несвоєчасною сплатою ТОВ “Арслан Віталій Груп” коштів пайової участі прокурор нарахував та просить стягнути 75 743,65 грн 3% річних та 248 051,93 грн інфляційних.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на статтю 131-1 Конституції України, статтю 23 Закону України “Про прокуратуру” та статті 509, 524, 533 - 535, 549 - 552, 610 - 612, 625, 1212 ЦК України.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ГПК України та ухвалою суду від 09.02.2026, не подав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами справи.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання учасників, результат їх розгляду.
Ухвалою суду від 09.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/150/26 у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 16.03.2026.

У судовому засіданні 16.03.2026 представник відповідача визнав позов.

Інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
19.12.2016 Управління ДАБК Рівненської міської ради зареєструвало декларацію про початок будівельних робіт РВ 083163541933 на об`єкт: "9-ти поверховий житловий будинок з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями". Відомості про замовника – ТОВ "Арслан Віталій Груп". Адреса: вул. Чехова (на цей час Анатолія Грицая), 17-А в м. Рівне. Вид будівництва: нове будівництво, тип об`єкта: будинок. Загальна площа будівлі – 5916,51 кв.м.

08.03.2023 Управління ДАБК Рівненської міської ради видало сертифікат РВ 122230302534 про прийняття в експлуатацію закінченого об`єкту "9-ти поверховий житловий будинок з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по вул. Чехова (Анатолія Грицая), 17-А в м. Рівне", замовником якого зазначено ТОВ "Арслан Віталій Груп".

Згідно з актом готовності об`єкта до експлуатації від 03.03.2023 будівництво здійснювалось на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:020:0238. Будівельні роботи виконувались у період з грудня 2016 року по лютий 2023 року. Загальна площа квартир об`єкта будівництва становить 5 085,7 кв.м.

У розділі "Пайова участь" акту готовності об`єкта до експлуатації вказано про звільнення від сплати пайової участі на підставі пункту 13 розділу 1 Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні".

Як вбачається з листа Рівненської міської ради №05-01-3758/24-8173/24 від 11.10.2024, орган місцевого самоврядування надав інформацію, що заяви від замовника будівництва ТОВ "Арслан Віталій Груп" про визначення розміру пайової участі щодо вказаного об`єкта будівництва до Рівненської міської ради не надходили, отже розрахунок пайової участі щодо згаданого об`єкта будівництва не надавався.

ТОВ "Арслан Віталій Груп" та Рівненська міська рада не укладали жодного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.
У грудні 2024 року керівник Рівненської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом в інтересах держави в особі Рівненської міської ради про стягнення з ТОВ "Арслан Віталій Груп" 1 947 212,81 грн несплаченого розміру пайової участі щодо об`єкту будівництва "9-ти поверховий житловий будинок з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по вул. Чехова (Анатолія Грицая), 17-А в м. Рівне".

Рішенням суду від 25.03.2025 у справі № 918/1207/24, яке залишене без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.09.2025, позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Арслан Віталій Груп" на користь Рівненської міської ради грошові кошти в сумі 1 070 322, 63 грн та 12 843,87 грн судового збору. У задоволенні вимог про стягнення 876 890,18 грн відмовлено.

01.07.2025 на виконання вказаного рішення судом видано відповідний наказ.

04.08.2025 начальником відділу державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 78637492 щодо стягнення з ТОВ "Арслан Віталій Груп" на користь Рівненської міської ради 1 947 212,81 грн пайових внесків у зв`язку із повним виконанням рішення суду від 25.03.2025 у справі № 918/1207/24.

Так як відповідач безпідставно зберіг у себе кошти пайової участі у розмірі 1 070 322,63 грн (із 09.03.2023 – день, наступний за днем реєстрації сертифіката РВ 122230302534, по 17.07.2025 – день, який передує сплаті коштів пайової участі) прокурор нарахував та просить стягнути 75 743,65 грн 3% річних та 248 051,93 грн інфляційних.

Щодо представництва прокурором інтересів держави суді.
Рівненською окружною прокуратурою 14.01.2026 за № 50-56-375ВИХ-26 скеровано до Рівненської міської ради лист щодо вжиття заходів, спрямованих на стягнення з ТОВ “Арслан Віталій Груп” (як замовника будівництва житлового будинку по вул. Анатолія Грицая, 17-а в м. Рівне) інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Рівненська міська рада листом від 19.01.2026 за № 05-01-186/26-432/26 повідомила прокуратуру, що заходи реагування щодо стягнення коштів з ТОВ “Арслан Віталій Груп” не вживалися. При цьому, Рівненська міська рада не заперечує щодо вжиття Рівненською окружною прокуратурою відповідних заходів претензійно-позовного характеру.

Як зазначає прокуратура, у вказаному випадку прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави через їхнє порушення, що полягає у недотриманні норм законодавства стосовно своєчасної сплати коштів пайової участі, а також через нездійснення Рівненською міською радою повноважень по зверненню до суду з відповідним позовом.

Суд, з урахуванням позиції, викладеної, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, установив, що прокурором дотримано вимоги статті 53 ГПК України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", а тому наявні підстави для представництва інтересів держави прокуратурою в суді.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.
Як установлено судом, у зв`язку з безпідставним збереженням коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту рішенням Господарського суду Рівненської області від 25.03.2025 у справі № 918/1207/24 стягнуто з ТОВ "Арслан Віталій Груп" на користь Рівненської міської ради грошові кошти в сумі 1 070 322, 63 грн. У задоволенні вимог про стягнення 876 890,18 грн відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили (постанова КГС ВС від 28.01.2020 у справі № 917/1335/18).

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (постанова КГС ВС від 10.12.2019 по справі №910/6356/19). Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин (постанова КАС ВС від 15.10.2019 по справі №813/8801/14).

Отже, у рішенні суду від 25.03.2025 у справі № 918/1207/24 встановлені обставини, пов`язані із безпідставним збереженням коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, а відтак такі обставини не потребують доказування у цій справі.

Прокурором за прострочення виконання зобов`язань зі сплати розміру пайової участі нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 75 743,65 грн та інфляційних в розмірі 248 051,93 грн.

За статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Як вбачається з аналізу статей 612, 625 ЦК України, право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Отже, дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.

Тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються три проценти річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, оскільки боржником порушено позадоговірне (деліктне) грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, якою Велика Палата Верховного Суду підтвердила аналогічний висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 15.04.2015 у справі № 910/2899/14 та у постанові від 01.06.2016 у справі №910/22034/15, а також у постанові Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 910/6053/19).

У постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Ураховуючи викладене, оскільки відповідач безпідставно зберіг у себе кошти пайової участі, зобов`язаний також сплатити інфляційні втрати та три проценти річних.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання (відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/190/18 від 04.06.2019 та у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у справі № 905/600/18 від 05.07.2019).

Ураховуючи викладене, а також те, що кінцевим строком сплати пайової участі є прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію, відтак у позивача виникло право на нарахування 3% річних та інфляційних.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних, проведений позивачем, встановив, що розмір 3% річних становить 75 743,65 грн (при заявленому - 75 743,65 грн) та інфляційних - 248 051,93 грн (при заявленому - 248 051,93 грн) (розрахунок додається), отже, 3% річних та інфляційні підлягають задоволенню у повному обсязі.

Висновки суду за результатами вирішення спору.
За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами статей 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат.
Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина перша статті 124 ГПК України).

У позовній заяві прокурором зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 3 885,55 грн (з урахуванням вимог частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

При цьому суд зазначає, що статтею 130 ГПК України передбачено спеціальні правила розподілу судового збору, зокрема відповідно до частини першої згаданої статті у випадку визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки відповідачем визнано позов, а судовий збір, який підлягав сплаті за заявлення вказаної вимоги становив 3 885,55 грн, суд дійшов висновку про повернення 50% зазначено судового збору, що становить 1 942,77 грн, з державного бюджету на користь прокуратури.

Відповідно до пунктом 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено повністю, відтак судовий збір в розмірі 1 942,77 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 130, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради Рівненської області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Арслан Віталій Груп" про стягнення в сумі 323 795,58 грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арслан Віталій Груп" (вул. Студентська, 3, офіс 2, м. Рівне, 33018, ідентифікаційний код 39638399) на користь Рівненської міської ради (вул. Соборна, 12-А, м. Рівне, 33028, ідентифікаційний код 34847334) в дохід місцевого бюджету Рівненської міської територіальної громади 75 743,65 грн 3% річних та 248 051,93 грн інфляційних.

Позивач: Рівненська міська рада (вул. Соборна, 12-А, м. Рівне, 33028, ідентифікаційний код 34847334).

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю "Арслан Віталій Груп" (вул. Студентська, 3, офіс 2, м. Рівне, 33018, ідентифікаційний код 39638399).

Стягувач за судовим збором: Рівненська обласна прокуратура (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 52, ідентифікаційний код 02910077).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша, друга статті 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 256 ГПК України).

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне рішення складене та підписане 16.03.2026.
Суддя О.Андрійчук