25.02.26 
Справа № 521/14627/23
Провадження № 2/521/159/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2026 року Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Роїк Д.Я.
секретарі Каліної П.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
06 червня 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 148529565 від 07 листопада 2019 року в розмірі 20082,02 грн.Представник позивача посилається на те, що 07 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було укладено кредитний договір № 148529565.Відповідно до реєстру боржників №82 від 11 червня 2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №148529565.20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ ФК «ЕАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.Так, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за договором в сумі 20082,02 гривень. 
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31.10.2023 року позовні вимоги ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.
Ухвалою суду від 25.01.2024 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено.Рішення Малиновського районного суду від 31.10.2023 року скасовано, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.
Відповідачем до суду надано відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позовної заяви посилаючись на наступне. Відповідач визнала, що 07.11.2019 року між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір, відповідно до якого Відповідачем отримано кошти у розмірі 7250 грн строком на 30 днів.З сумою заборгованості у розмірі 20082,02 грн відповідає не погоджується, вважає її необґрунтованою та не підтвердженою належними та допустимим доказами. Оскільки відповідно до кредитного договору кошти видавались строком на 30 днів, тобто до 07.12.2019 року, а позивач звернувся з позовом лише 29.05.2023 року. Крім того, на підтвердження укладення кредитного договору, позивачем надано роздруківку тексту кредитного договору, однак не надано до суду доказів того. Що наявні в матеріалах паперової копії кредитного договору створювались у порядку визначеному ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», що вони підписувались електронним підписом уповноваженої на те особи, таким чином паперові копії кредитного договору не може вважатись електронним документом, та не є належними доказами укладення договору між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».Звертав увагу суду на те, що наданий розрахунок заборгованості , реєстр прав вимоги не є документами які підтверджують факти передачі кредитних коштів.
Позивачем надано відповідь на відзив, відповідно до якого зазначав, що сторонами укладено договір в електронній формі, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подала заяву на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого на вказаний нею номер телефону отримала одноразовий ідентифікатор, який використала для підтвердження підписання договору.
В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача надав до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутності.
Представник відповідача надав до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутності.Просив у задоволенні позову відмовити.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 07 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було укладено кредитний договір № 148529565 відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 7250,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у п. 1.4 Договору.Згідно п.1.2.строк дія Договору починається з моменту його укладання тобто 07.11.2019, та становить 30 днів. Кредит надається строком на 30 днів.
20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ ФК «ЕАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.Так, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за договором в сумі 20082,02 гривень. 
Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21 жовтня 2022 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року (витяг з прав вимоги додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20082,02 грн., з яких:7248,76 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;12833,26 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.
Проте, аналізуючи обставини даного спору та надані суду докази, суд доходить висновку, що представником позивача не надано доказів укладення кредитного договору, а саме: доказів про ідентифікацію відповідача, оскільки договір підписаний електронним підписом, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора.
Також надані представником позивача докази не містять відомостей про отримання відповідачем кредитних коштів, що суперечить положенням ст. 1046 ЦК України, відповідно до якої договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Будь-яких належних доказів на підтвердження безготівкового перерахування коштів на рахунок позичальника, як передбачено умовами договору (виписки з особового рахунку, копії меморіального ордеру тощо), позивачем не надано.
Окрім того, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Як зазначено в позовній заяві, відповідно до Реєстру боржників № 82 від 11.06.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео шкидка фінансова допомога»» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_2 перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 148529565.
Разом з тим, позивачем до матеріалів цивільної справи вказаний реєстр прав вимоги не додано.
Отже, факт переходу права вимоги за договором № 1485295655 від 07.11.2019 року про надання кредиту від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до наступного (нового) кредитора - ТОВ «Таліон плюс» та відповідно до позивача не доведений.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Щодо заяви представника відповідача про пропущення строку позовної давності суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19),строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500.
Тобто, з березня 2020 року строки позовної давності продовжені.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Окрім того, згідно розділу «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що строки позовної давності не пропущені, та заява ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином суд, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 
Повний текст рішення суду складено 09 березня 2026 року.

Суддя Д.Я. Роїк