Справа №127/26725/25
Провадження №2/702/79/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2026 м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді Барської Т.М.,
секретар судового засідання Возна В.В.,
представник позивача, відповідач не з`явилися, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань м. Монастирище цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором кредитної лінії №881878248 від 17.01.2024 в розмірі 38931,00 грн. та понесених судових витрат, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000, 00 грн.
В обґрунтування позову директор Товариства зазначає, що 17.01.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, вчиненого одноразовим ідентифікатором, укладений Договір №881878248. Договір підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора GМDE. 
Відповідно до умов цього правочину ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язувалося надати ОСОБА_1 кредит в сумі 9500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 , як позичальник, зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.
ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 9500,00 грн. на його банківську карту № НОМЕР_1 .
Однак, отримавши кошти у користування на строковій і платній основі, відповідач ОСОБА_1 свого обов`язку щодо їх повернення не виконав.
Позивач стверджує, що внаслідок укладення Договорів факторингу між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і ТОВ «Таліон Плюс», умови яких змінювались додатковими угодами, а також між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», право вимоги за кредитним Договором №881878248 від 17.01.2024 перейшло до позивача, тому за захистом набутого ним права він звернувся до суду.
Постановленою 20.10.2025 ухвалою суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області позов ТОВ «Юніт Капітал» прийняла до розгляду, відкрила у справі спрощене позовне провадження з викликом сторін, відповідачу визначила термін у п`ятнадцять днів для подання відзиву на заявлену вимогу та задовольнила клопотання представника позивача про витребування в АТ «КБ «ПриватБанк» інформації, що містить банківську таємницю, про емітування на ім`я відповідача платіжної картки; про зарахування коштів на картковий рахунок; про фінансовий номер телефону; про повний номер рахунку маска – картки, а також про надання первинних документів бухгалтерського обліку банку.
Позивач свого представника у судове засідання не направив, про дату, час та місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку, у позовній заяві просить суд справу розглянути за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у призначені дні і години у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем його проживання. Судові повістки про виклик повернуті суду з відміткою про відсутність адресата за зазначеною у поштовому відправленні адресою. Правом на надання відзиву на позов відповідач не скористався.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Ураховуючи, що передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, розгляд справи за відсутності учасника справи, що не з`явився, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову, продовжений.
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
Дослідженням доданих до позову копій письмових доказів суд встановив, що 17.01.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (далі у тексті також первісний кредитор, кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі у тексті також відповідач, позичальник) укладений Договір кредитної лінії №881878248 (надалі у тексті також Кредитний договір, Договір, правочин). 
Відповідно до умов пункту 2.1 цього Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 9500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства (а.с.65).
Сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника (п. 2.2 Договору).
Відповідно до п. 2.3. Договору кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 9500,00 грн. 17.01.2024, що є датою надання кредиту.
За умовами пунктів 3.1. та 3.2. Договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладання цього Договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого траншу не в день укладання Договору, строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладання Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк дисконтного періоду може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті не обмежена.
Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим Договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 1168,50 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій, позичальник інформується через Особистий кабінет ( п. 3.3 Договору ).
Оскільки пролонгація не є зміною істотних умов Договору, зокрема строку дії Договору, то вона не потребує укладання додаткових угод до Договору, в тому числі пролонгація не потребує застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 3.4 Договору ).
Кожен окремий транш за цим Договором може надаватися позичальнику шляхом ініціювання переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4149-60ХХ-ХХХХ-0236, що відбувається не пізніше ніж протягом 3-х банківських днів з моменту укладання Договору (п. 5.1 Договору).
Згідно п. 7.1 Договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 16.02.2024, тобто протягом 30 днів з дня отримання першого траншу позичальником.
Відповідно до умов п. 7.3 Договору кінцева дата повернення ( виплати ) кредиту - 16.02.2029.
За умовами п.3.2. Договору встановлений в п.3.1. строк дисконтного періоду може бути продовжений позичальником шляхом здійснення упродовж дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування активована функція продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовження дисконтних періодів не обмежена, кожен раз цей строк розраховується за формулою Z=30- (X-Y), де Z кількість днів, на які продовжується дисконтний період, X - -поточна дата (день місяця) закінчення дисконтного періоду з врахуванням всіх його продовжень, Y- дата ініціації продовження дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок кредитодавця).
Протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору. Після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно (п.п. 7.4., 7.4.1., 7.4.2. Договору ).
Відповідно до п. 8.1 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, Договором не передбачено.
Процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховуються в обумовленому пунктами 8.3.1.- 8.6 порядку (п. 8.2 Договору).
Зокрема, за період від дати видачі кредиту до 16.02.2024 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 149,65 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,41 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 8.3.1. Договору); у разі якщо позичальник вчинить описані в пункті 3.2 Договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного після 16.02.2024 проценти нараховуються за ставкою 748,14 відсотків річних, що становить 2,05 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 8.3.2. Договору).
Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним (п. 8.4. Договору).
За наведених умов, для суми кредиту за першим траншем, що вказана в пункті 2.3. Договору, за перші 30 днів дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість кредиту складе 10668,50 грн та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 1168,50 грн та суму кредиту у розмірі 9500,00 грн. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складе 310,16 % річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 112,30% від суми першого траншу (п.8.8.Договору).
Ці значення можуть змінюватись в сторону зменшення у разі дострокового повного чи часткового погашення кредиту, або у сторону збільшення у разі отримання додаткових траншів за договором, оформлення пролонгацій за договором та у разі користування кредитом після закінчення дисконтного періоду (п. 8.9 Договору).
Пунктом 9.1.1.7. Договору кредитодавець наділений правом у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого не настав, у повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення Договору. При цьому Договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, у тому числі на електронну пошту позичальника (а.с.72).
Пунктом 11.1 Договору передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання.
Згідно з п.14.1 Договору його невід`ємною частиною є Правила та Паспорт споживчого кредиту, які надані позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця www.moneyveo.ua.
Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього Договору в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п.14.2 Договору) (а.с.62-81).
Паперова копія укладеного в електронному вигляді Договору містить відомості про його підписання позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором GMDE, який введений 17.01.2024 о 9:45:42 (а.с.81).
Зі сторони первісного кредитора Договір підписаний кваліфікованим електронним підписом ОСОБА_2 дійсним до 21.09.2025 сертифікатом 382367105294аf97040000003bac5b004255761.
У поданій 17.01.2024 заявці на отримання грошових коштів в кредит наведені персональні відомості позичальника ОСОБА_1 та такі умови Договору: дата укладення 17.01.2024, сума кредиту 9500, строк кредиту 30, маска платіжної картки 4149-60XX-XXXX-0236 (а.с. 43).
Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору №881878248 від 17.01.2024 відповідає основним умовам правочину, однак строк кредитування вказаний до 1857 днів (дисконтний період 30 днів з можливістю продовження) (а.с.58-61).
Відповідно до сформованої 15.10.2024 о19:44:52 довідки щодо дій позичальника в інформаційно – телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позичальник ОСОБА_1 , сума кредиту 9500,00 грн., строк кредитування 30 (тридцять), процентна ставка 2,50 % в день, номер телефону НОМЕР_2 , заявка на кредит подана 17.01.2024 о 9:44, договір відправлений позичальнику 17 січня 2024, відомості про вчинення дій з метою продовження дисконтного періоду відсутні (а.с.28).
Порядок дій споживача в інформаційно – телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору і отримання фінансових послуг під торговельною маркою «MONEYVEO» (нова редакція) затверджений наказом директора ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» №20_11/2021 від 16.08.2021 (а.с.30-42).
Доказів того, що Порядок саме в такій редакції діяв на день укладення правочину суду не надано.
Редакція Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» діє з 01.01.2024 (а.с.44-50).
Довідкою №881878248/23052025/Є від 23.05.2025 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» інформує, що на виконання Кредитного договору №881878248 від 17.01.2024, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», кредитодавцем ініційована платіжна операція щодо перерахунку 9500,00 гривень на платіжну карту отримувача 4149-60XX-XXXX-0236 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , 17.01.2024, банк отримувача АТ «КБ «ПриватБанк», ідентифікатор платіжної операції 0F0954F5C56A0110E0630A132C53E3A7 (а.с.160)
Паперова копія платіжного доручення №89152d27-ab35-47c1-a9f0-8a136f8e8e7c від 17.01.2024 підтверджує, що 17.01.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на картковий рахунок маска картки НОМЕР_4 переказало 9500,00 гривень згідно Договору №881878248 від 17.01.2024 (а.с.9).
Надані на виконання ухвали суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відомості підтверджують, що на ім`я відповідача ОСОБА_1 банком емітована карта № НОМЕР_5 (ІВАN НОМЕР_6 ) і 17.01.2024 на цей рахунок зарахований переказ (виплата займу) в розмірі 9500,00 гривень (а.с.206, 207).
Виконаний первісним кредитором розрахунок боргу містить відомості про те, що відповідачу 17.01.2024 нараховано 9500,00 гривень виданого тіла кредиту. На виконання умов правочину ОСОБА_1 кошти на рахунок первісного кредитора не вносив.
За користування кредитом упродовж 17.01.2024 - 16.02.2024 включно первісний кредитор нарахував по 38,95 гривень щодень, а з 17.02.2024 по 19.03.2024 – по 237,50 щодень. За вказаний період тривалістю 62 дні відповідачу первісним кредитором нарахована заборгованість за тілом кредиту в сумі 9500,00 гривень та 8768,50 гривень за процентами (а.с.94-96).
Виконаний ТОВ «Таліон Плюс» розрахунок заборгованості за Договором №881878248 від 17.01.2024 містить відомості про донарахування до існуючого боргу за процентами в сумі 8768,50 гривень процентів за користування кредитом з розрахунку 2,5% в день, тобто по 237,50 гривень, з 20.03.2024 по 14.06.2024 (87 днів)(а.с.91-93).
Досліджуючи копію Договору факторингу №28/1118-01 суд з`ясував, що 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» укладений зазначений правочин, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як клієнт, зобов`язалося відступити ТОВ «Таліон Плюс», як фактору, права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1. Договору). 
Право вимоги у зазначеному Договорі факторингу означає всі права клієнта за кредитним договорами, у тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому (1.3. Договору факторингу).
Строк дії цього Договору факторингу закінчується 28.11.2019 (п.8.2.).
28.11.2019 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Додаткову угоду №19 до Договору факторингу, згідно з умов якої строк дії Договору №28/1118-01 продовжений до 31.12.2020. При цьому інші умови правочину залишилися без змін.
Укладеною 31.12.2020 Додатковою угодою №26 клієнт та фактор за Договором №28/1118-01 текст Договору факторингу виклали в новій редакції і строк продовжили до 31 грудня 2021 року. 
Новою редакцією Договору факторингу клієнт та фактор обумовили, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п.1.3.); що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору); що Договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1. Договору). 
Додатковими угодами до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 за номерами 27, 31 та 32 клієнт та фактор строк дії цього правочину продовжили до 31.12.2022, 31.12.2023 та 31.12.2024 відповідно (а.с.143-145).
Датованим 31.12.2024 Актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2024 зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги №276 від 19.03.2024 сторони Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 підтвердили, що сума фінансування за відступлення прав вимоги сплачена 21.03.2024 (а.с.132).
Складеним 19.03.2024 протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру №276 від 19.03.2024 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» погодили 19.03.2024 як дату відступлення (передачі) прав вимоги, визначених у Реєстрі №276 (а.с.133).
Відповідно до копії витягу з реєстру прав вимоги №276 від 19.03.2024 клієнт в особі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» передав, а фактор в особі ТОВ «Таліон Плюс» прийняв права вимоги до божника ОСОБА_1 за Договором 881878248 від 17.01.2024 в сумі 18268,50 гривень, з яких 9500,00 гривень основного боргу та 8768,50 гривень заборгованості за процентами (а.с.181-183).
10.10.2024 ТОВ «Таліон Плюс» набуті за Договором факторингу №28/1118-01 права вимоги відчужило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» шляхом укладення Договору факторингу №10/1024-01 (а.с.123-129).
Умовами цього Договору факторингу сторони дійшли згоди, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п.1.3.); що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору); що Договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1. Договору). 
16.10.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перерахувало ТОВ «Таліон Плюс» 3486046,38 гривень оплати за відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимоги №2 від 10.10.2024 та Договору факторингу №10/1024-01 (а.с.119).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №2 від 10.10.2024 на виконання умов Договору факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024 ТОВ «Таліон Плюс» передало, а ТОВ ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняв право вимоги до ОСОБА_3 за Договором №881878248 від 17.01.2024 у розмірі 38931,00 грн., з яких 9500,00 грн. основного боргу та 29431,00 грн. заборгованості за несплаченими процентами (а.с.120-122).
04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, відступило ТОВ «Юніт Капітал» згідно Договору факторингу №04/06/25-Ю (а.с.109-119).
Право вимоги за цим Договором сторони визначили як права грошових вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі договорів позики (а.с.109).
За умовами цього Договору ТОВ «Юніт Капітал» як фактор зобов`язався передати ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», як клієнту, грошові кошти в розпорядження за плату, а клієнт – відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п.1.1.).
Ціна продажу за Договором становить 6810635,54 грн. (п.3.3.Договору), які підлягають сплаті не пізніше 30 банківських днів з моменту підписання Акта прийому – передачі Реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошщових коштів на рахунок клієнта (п.3.4.Договору факторингу).
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому – передачі Реєстру боржників (п. 1.2.Договору факторингу).
На виконання умов Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 ТОВ «Юніт Капітал» здійснило оплату ціни Договору, що підтверджують паперові копії платіжних інструкцій за номерами 483 від 25.06.2025, 467 від 10.06.2025, 468 від 10.06.2025, 469 від 11.06.2025, 470 від 11.06.2025, 478 від 19.06.2025, 479 від 19.06.2025 (а.с.97-103).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 до ТОВ «Юніт Капітал» від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги за Кредитним договором №881878248 від 17.01.2024 у розмірі 38931,00 грн., з яких 9500,00 грн. основного боргу та 29431,00 грн. заборгованості за несплаченими процентами (а.с.106-108).
Оцінюючи твердження позивача про наявність у нього права вимоги до відповідача, суд враховує, що за приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Досліджені судом паперові копії Договорів факторингу, Додаткові угоди до Договору факторингу, Реєстри боржників, Акти прийому – передачі Реєстрів боржників, а також паперові копії платіжних документів підтверджують, що право вимоги до відповідача від первісного кредитодавця до позивача перейшло за укладеними Договорами факторингу, які в силу презумпції правомірності правочину є такими, що породжують цивільні права та обов`язки.
Отже, відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань перед новим кредитором ТОВ «Юніт Капітал» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором за вищевказаним Договором, а тому вимогу відповідачу про стягнення боргу за Договором №881878248 позивач пред`явив правомірно.
Правовідносини, які виникли між сторонами, крім умов вказаного вище Кредитного договору, врегульовані нормами ЦК України.
Зокрема, у ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Дослідженням письмових доказів суд встановив, що Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що був йому направлений у смс-повідомленні на зазначений ним же у заявці на отримання кредитних коштів номер телефону. На ім`я відповідача банком емітована карта маска карти 4149-60ХХ ХХХХ-0236 і на цей картковий рахунок зараховані переведені первісним кредитором 9500,00 гривень.
Уклавши Договір з первісним кредитором, відповідач погодився з його умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює усі можливі доводи стосовно невідповідності умов договору вимогам законодавства без його обґрунтування доказами.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Зазначений договір є чинними та підлягає виконанню сторонами. 
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, окрім основного боргу, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Суд, перевіривши розрахунок позивача, керуючись ст. 627 ЦК України та умовами Договору №881878248 від 17.01.2024, встановив, що проценти за користування отриманими в кредит коштами нараховані в рамках строку кредитування, з яких 30 дні за дисконтною ставкою 0,41%, що становить 38,95 грн в день та 122 дні - за ставкою 2,50%, що становить 237,50 грн. в день.
Однак, прийнятим 22.11.2023 Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ) внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. 
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, яке регулює питання споживчого кредитування, починаючи з 24.12.2023 денна ставка не може перевищувати  - 1%.
Оскільки Договір про відкриття кредитної лінії №881878248 укладений 17.01.2024, а відсотки за користування кредитом нараховані до 14.06.2024, тобто за 152 дні, то розмір денної процентної ставки за цим правочином не може перевищувати 1,00%.
З урахуванням наведеного, суд для обрахування процентів за користування отриманими в кредит коштами застосовує ставку в 1,00% за кожен день кредитування, за виключенням дисконтного періоду за яким процентна ставка розрахована у розмірі 0,41 %, що складає 1168,50 грн, а 122 дні Х (9500,00Х1,00%) = 11590,00 гривень.
Тому, борг за несплаченими процентами за користування кредитом складає 12758,50 грн. 
Враховуючи, що відповідач не виконує умови Договору, не повертає кредитні кошти та не сплачує нараховані проценти, з нього слід стягнути висунуту позивачем вимогу у розмірі 9500,00 гривень основного боргу та борг за розрахованими судом процентами у розмірі 12758,50 гривень, що в загальному складає 22258,50 грн.
Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Стаття 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи, що заявлені позивачем вимоги підлягають до часткового задоволення (57,17%), стягненню на його користь з відповідача підлягає 1384,89 грн. судового збору.
Відповідно дост.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, зокрема, наданий договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідност.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини, надалі ЄСПЛ.
В свою чергу ЄСПЛ у своїй практиці визначає поняття «фактично понесені витрати на сплату гонорару» (див., наприклад, рішення від 16 лютого 2012 року у справі «Савін проти України», п.97; рішення від 07 листопада 2013 року у справі «Бєлоусов проти України», п.115), не лише ті витрати, яким є документальне підтвердження, а і ті, які за умовами договору з адвокатом клієнт має сплатити як гонорар.
Наведена практика ЄСПЛ цілком узгоджується з приписами п.1 ч. 2 ст.137 ЦПК України, щодо доказування обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Дослідженням копій доданих до справи доказів суд встановив, що між позивачем ТОВ «Юніт Капітал» і Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» 05.06.2025 укладений Договір про надання правової допомоги № 05/06/25-01, предметом якого є надання правничої допомоги в обсязі та на умовах, визначених цим правочином (а.с.86-88).
Відповідно до датованої 05.06.2025 Додаткової угоди до Договору позивач доручив Адвокатському бюро надавати юридичну допомогу на захист прав і інтересів Товариства у справі про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за Договором №881878248 від 17.01.2024 (а.с.85). 
Вартість послуг узгоджена сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги від 05.06.202 (а.с.89) і за датованим 25.06.2025 Актом прийому – передачі наданих послуг АБ «Тараненко та партнери» надало ТОВ «Юніт Капітал» правові та юридичні послуги вартістю 7000,00 гривень, у тому числі складання позовної заяви (5000,00 гривень), вивчення матеріалів справи (1000,00 гривень), підготовка запиту (500,00 грн.), підготовка клопотання (500,00 грн.) (а.с.84).
Вирішуючи вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, про те, що витрати на надану правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Частиною 5 ст.137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/15357/17, додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.
Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та його необхідності, а також з урахуванням очевидної не співмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п.6 ч.3 ст.2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 2000,00 грн.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 223, 247, 263 - 265, 273, 280-284, 351 - 354 ЦПК України суд, -
у х в а л и в :
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за Договором кредитної лінії №881878248 від 17.01.2024 задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 22258  (двадцять дві тисячі двісті п`ятдесят вісім) гривень 50 копійок заборгованості за Договором кредитної лінії №881878248 від 17.01.2024, з яких 9500,00 гривень основного боргу та 12758,50 гривень заборгованості за процентами.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 1384 гривні 89 копійок судового збору та 2000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» місцезнаходження вул. Рогнідинська, 4А, офіс 10 м. Київ, 01024, код ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Рішення ухвалене і підписане 22.04.2026.

Суддя Тетяна БАРСЬКА