КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року справа №320/15279/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить суд: 
1. Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) від 22.02.2025 № 80, «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 » (РНОКПП НОМЕР_3 ).
2. Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) від 23.02.2025 № 44, «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_1 » (РНОКПП НОМЕР_3 ).
3. Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) від 13.09.2024 № 259, «Про звільнення з займаної посади та зарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 утримуючи в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 ».
4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити мені, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення з моменту припинення виплати по дату винесення рішення судом.
Підставою позову позивач вказує те, що вона під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 з 31.08.2024р. безпідставно була оголошена такою, що самовільно залишила військову частину, адже з 30.08.2024р. по 29.09.2024р. проходила амбулаторне лікування у медичному закладі, а з 30.09.2024р. по 18.10.2024р. - лікувалась у "Клінічному закладі з надання психіатричної допомоги "ПСИХІАТРІЯ". При цьому, позивач наголошує на протиправному призупиненні їй виплати заробітної плати з 31.08.2024р.
Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи. Відтак, суд, з урахуванням приписів ст. 162 КАС України, здійснюватиме розгляд справи за наявними у ній матеріалами.
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання.
Суд, за згодою представника позивача, та з урахуванням неявки представника відповідача до суду, розглядатиме справу у письмовому провадженні з урахуванням наявних у ній матеріалів.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
Молодший сержант ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; особистий номер НОМЕР_3 ; присягу на вірність народу України склала 2022р.; призвана на військову службу за мобілізацією військовою частиною НОМЕР_5 ; освіта - Медичний інститут Асоціації міжнародної медицини у 2005р., фельдшер; перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 ) перебуває у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_6 , колишня бойовий медик третього механізованого взводу механізованої роти Військової частини НОМЕР_1 , призначена на посаду наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №124 від 25.04.2023р.
Виведена в розпорядження наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 259 від 13.09.2024р.
Зарахована до списків Військової частини НОМЕР_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 2 від 02.01.2023р.
Рішенням військово-лікарської комісії від 30.07.2024р. № 19131 визначено, що позивач потребувала реабілітаційного лікування в умовах Українського державного медико-соціального центру ветеранів війни з подальшим переглядом ВЛК.
Відповідно до виписного епікризу № 1686, позивач перебувала на лікуванні в Українському державному медико-соціальному центрі ветеранів війни в період часу з 01.08.2024р. по 25.08.2024р. з діагнозом: "Післятравматична дисциркуляторна енцелофапатія Іст. з двобічною екстрапірамідною недостатністю, лікворною гіпертензією". У пункті 8 вказаного епікризу зазначено: "Направити на ВЛК для вирішення питання стосовно подальшого реабілітаційного лікування та визначення ступеню придатності до військової служби".
28.08.2024р. та 30.08.2024р. позивач зверталась до безпосереднього командира в/ч НОМЕР_1 із рапортами для отримання направлення на проходження військово-лікарської комісії.
До кожного рапорту додано 16 копій медичних документів щодо фізичного та психічного стану позивача, в тому числі виписного епікризу № 1686.
Відповіді на вказані рапорти матеріали справи не містять.
У зв?язку із загостренням захворювання та погіршенням загального стану здоров?я, позивач звернулась до ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», де знаходилась на амбулаторному лікуванні з 30.08.2024р. по 29.09.2024р. з діагнозом: "Посттравматичний стресовий розлад, тривожно-депресивний варіант розвитку з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю, психотичними включеннями, інсомнією", що підтверджується довідкою № 12/91 та консультативним висновком № 91/2024, виданих 30.08.2024р.
Відповідно до виписного епікризу карти стаціонарного хворого № 12690, після проходження амбулаторного лікування позивача було госпіталізовано до Комунального некомерційного підприємства «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСИХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації), де вона знаходилась на лікуванні в період часу з 30.09.2024р. по 18.10.2024р.
Відповідно до довідки від 24.10.2024р. № 16/91, позивач проходила стаціонарне лікування у КНП КОР «Центр ментального здоров?я» з 08.06.2024р. по 19.07.2024р., з 30.09.2024р. по 18.10.2024р. лікувалась у «Клінічному закладі з надання психіатричної допомоги «ПСИХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації), з 01.08.2024р. по 25.08.2024р. проходила курс лікування в УДМСЦВР.
Під час проходження лікування, позивач дізналась, що її оголошено в самовільне залишення частини (СЗЧ) з 31.08.2024 року, тобто під час проходження лікування.
17.02.2024р. на адресу Військової частини НОМЕР_1 представником позивача надіслано адвокатський запит з метою отримання інформації щодо проходження служби в частині та отримання копій наказів командира про оголошення позивача в СЗЧ та іншої необхідної інформації.
Відповідь з додатками на адвокатський запит від 17.02.2025р. представником позивача отримано 19.03.2025р., згідно якої наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2025р. року № 80 призначено службове розслідування щодо позивача. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2025р. № 44 «Про результати службового розслідування щодо самовільно залишення військової частини ОСОБА_1 » службове розслідування щодо позивача завершено, згідно якого остання вважається такою, що з 31.08.2024р. по теперішній час не виконує обов?язків військової служби без поважних причин, в її діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 КК України, матеріали службового розслідування направлено до органу досудового розслідування.
Позивач вважає оскаржувані накази командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.09.2025р. № 259, від 22.02.2025р. № 80, від 23.02.2025р. № 44 протиправними та такими, що прийняті з порушення процедури та підлягають скасуванню.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Суд при вирішенні цієї справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі також - Закон №2232-XII).
Пунктом 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (надалі також Положення №1153/2008) передбачено, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 за № 1503/31371 (надалі також Порядок № 608).
За змістом пункту 2 розділу І Порядку №608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення. Службова перевірка - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України Про запобігання корупції, а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Згідно із пунктами 7, 8 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Відповідно до пункту 2 розділу IV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
Згідно пункту 3 розділу IV Порядку № 608, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
- знати підстави проведення службового розслідування;
- бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;
- відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;
- давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;
- з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;
- порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;
- висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;
- ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);
- оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
За змістом пункту 1 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
За результатами розгляду акту та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку №608).
Пунктами 1, 3, 6 розділу ІІ Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29 листопада 2018 року №604 (надалі також Інструкція №604), за своєчасність та об`єктивність надання доповідей та донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, скоєні (вчинені) військовослужбовцями або працівниками (під час виконання службових обов`язків, у робочий час), що сталися у військових частинах, відповідають командири (начальники) військових частин.
Командири (начальники) військових частин про кожний виявлений факт ненадання інформації про подію, кримінальне правопорушення, військове адміністративне правопорушення та адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначають службове розслідування, після завершення якого надають письмові доповіді за підпорядкованістю та до відповідного органу управління Військової служби правопорядку, зазначаючи вжиті заходи до службових осіб, які не надали доповідь.
Відповідно до пунктів 21 - 22 розділу ІІ Інструкції №604 про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової військової служби), невихід без поважних причин на службу, нез`явлення з відрядження, відпустки, закладу охорони здоров`я, нез`явлення у разі призначення або переведення до нового місця служби командири (начальники) військових частин доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) та повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням, усно - протягом доби з моменту, коли стало відомо про факт порушення, а протягом доби з моменту надання усної доповіді - письмово.
Про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової військової служби, його нез`явлення вчасно зі звільнення в розташування військової частини, у разі призначення або переведення до іншого місця служби, нез`явлення з відрядження, відпустки або закладу охорони здоров`я командири (начальники) військових частин доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) та повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням, усно (негайно протягом 15 хвилин) - з моменту встановлення факту самовільного залишення частини, а протягом 12 годин з моменту надання усної доповіді - письмово.
Про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (працівником - місця несення служби) зі зброєю оперативний черговий (черговий) військової частини негайно з моменту встановлення факту самовільного залишення військової частини або місця служби доповідає командиру (начальнику) військової частини та повідомляє оперативного чергового органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням.
Отже, за змістом вказаних норм у випадку самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, з метою встановлення вини такого військовослужбовця, а також уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню таких дій, проводиться службове розслідування. Про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцями, нез`явлення з закладу охорони здоров`я, командири (начальники) військових частин протягом доби доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) та повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням.
Суд наголошує, що визначальною ознакою для встановлення факту самовільного залишення військової частини і місця служби є доведеність вини військовослужбовця, якому такий проступок ставиться у провину. У разі не встановлення обставин при яких військовослужбовець залишив місце служби, для визнання військовослужбовця таким, що зробив це самовільно, необхідно перевірити наявність чи відсутність фактів, умов, чинників тощо, які б давали обґрунтовані підстави стверджувати про відсутність інших причин відсутності військовослужбовця на місці служби.
Як встановлено судом, підставою для прийняття командиром Військової частини НОМЕР_7 наказу від 22.02.2025р. № 80 про призначення службового розслідування щодо самовільного залишення частини ОСОБА_1 , слугував рапорт № 3993/р від 31.08.2024р. т.в.о. командира третьої стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 .
Зі змісту Акту службового розслідування від 23.02.2025р., затверджений командиром в/ч НОМЕР_1 23.02.2025р., слідує, що "відповідно до рапорту та пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_3 (далі - старший лейтенант ОСОБА_4 ), станом на 31.08.2024 тимчасово виконуючого обов?язки командира третьої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , згідно з виписним епікризом Українського державного медико-соціального центру ветеранів війни № 1686 від 25.08.2024, молодший сержант ОСОБА_5 мала повернутись в розташування військової частини з рекомендацією отримання направлення від медичної служби на проходження військово-лікарської комісії. Проте станом на 31.08.2024 молодший сержант ОСОБА_5 відсутня у пункті тимчасового розташування третьої стрілецької роти ( АДРЕСА_1 ). На телефонні виклики старшого лейтенанта ОСОБА_6 молодший сержант ОСОБА_5 відповідає, та назвати вагомих підстав своєї відсутності не може.".
Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що молодший сержант ОСОБА_1 , яка перебуває в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_6 , колишня бойовий медик третього механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у період з 31.08.2024р. до сьогодні включно, не виконує обов?язків військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин.
За змістом матеріалів справи та як вказано в Акті службового розслідування, такі висновки зроблені на підставі рапорту та пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_7 , станом на 31.08.2024р. тимчасово виконуючого обов?язки командира третьої стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 .
Отже, факт самовільного залишення позивачем в/ч НОМЕР_1 встановлено виключно згідно рапорту одного військовослужбовця, на підставі якого і було призначено службове розслідування.
При цьому, в ході проведення розслідування уповноваженою посадовою особою не враховано:
- рапортів позивача від 28.08.2024р., від 30.08.2024р. до безпосереднього командира в/ч НОМЕР_1 про отримання направлення на проходження військово-лікарської комісії, до яких додано 16 копій медичних документів щодо фізичного та психічного стану позивача, які були залишені без відповіді;
- довідки від 30.08.2024р. № 12/91 та консультативного висновку спеціаліста від 30.08.2024р. № 91/2024, виданих ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», де позивач знаходилась на амбулаторному лікуванні з 30.08.2024р. по 29.09.2024р.;
- довідки від 24.10.2024р. № 16/91 та виписного епікризу карти стаціонарного хворого № 12690, згідно яких позивача було госпіталізовано до Комунального некомерційного підприємства «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСИХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації), де вона перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 30.09.2024р. по 18.10.2024р.
При цьому, в Акті службового розслідування відсутні пояснення безпосереднього керівника позивача у Військовій частині НОМЕР_6 щодо відсутності на місці несення служби позивача, адже саме у розпорядження командира цієї військової частини перебуває позивач з 13.09.2024р. згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 13.09.2024р. № 259.
Також в Акті досліджується питання лише відсутності позивача на місці служби станом на 31.08.2024р., в той же час мав бути досліджений весь період відсутності позивача за місцем несення служби, визначений у висновку Акту, тобто з 31.08.2024р. по 23.02.2025р.
Разом з тим, при проведенні розслідування порушено права позивача, визначені приписами пункту 3 розділу IV Порядку № 608, зокрема:
- давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;
- порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;
- висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять.
Водночас, суд враховує, що безпосередньому керівнику позивача у Військовій частині НОМЕР_1 - старшому лейтенанту ОСОБА_7 було достеменно відомо де перебуває позивач станом на 31.08.2024р., адже з останньою був телефонний зв`язок, що прямо зазначено в Акті службового розслідування, а саме: "... На телефонні виклики старшого лейтенанта ОСОБА_6 молодший сержант ОСОБА_5 відповідає, та назвати вагомих підстав своєї відсутності не може...".
Таким чином, Військовою частиною НОМЕР_1 не вжито всіх заходів для всебічного, повного і об`єктивного розслідування обставин відсутності позивача. Відтак, мета і завдання службового розслідування відносно ОСОБА_1 належним чином не досягнуті.
Надані суду матеріали службового розслідування містять недоліки, які не дозволяють стверджувати, що обставини вчиненого ОСОБА_1 проступку мали місце, встановлені повно і всебічно. Тобто, матеріали службового розслідування не містять повних і об`єктивних підтверджень факту самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини.
Суд зазначає, що застосування відповідачем методу виключення фактів не є правомірним у спірних правовідносинах, оскільки висновок про самовільне залишення військовослужбовцем військової служби має бути підтверджений відповідними доказами.
За таких підстав, в межах спірних правовідносин, враховуючи приписи частини 2 статті 9 КАС України, з метою ефективного поновлення порушених прав позивача, слід визнати протиправним і скасувати наказ наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) від 23.02.2025р. № 44 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_1 » (РНОКПП НОМЕР_3 ) та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування по рапорту № 3993/р від 31.08.2024р. т.в.о. командира третьої стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 .
Відтак, позовні вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення з моменту припинення виплати по дату винесення рішення судом суд вважає такими, що заявлені передчасно, позаяк питання заробітної плати позивача має бути вирішене після повтроного проведення щодо неї службового розслідування.
Позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2025р. № 80, «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 », суд вважає такими, що задоволенню не підлягають, адже даний наказ не створює для позивача негативних юридичних наслідків з огляду на те, що її права було порушено саме наказом, який вже визнаний судом протиправним та скасований.
Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.09.2024 №259 «Про звільнення з займаної посади та зарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 », позаяк матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про незаконність такого наказу.
Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.
Зважаючи на те, що позивача від сплати судового збору звільнено, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцерозташування: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати наказ наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) від 23.02.2025р. № 44 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_1 » (РНОКПП НОМЕР_3 ).
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (місцерозташування: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) провести повторне службове розслідування щодо ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп НОМЕР_3 ) по рапорту № 3993/р від 31.08.2024р. т.в.о. командира третьої стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 , із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.
4. В задоволенні решти позову - відмовити.
5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.