Справа № 177/289/26
Провадження № 2/177/606/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
08 квітня 2026 року 
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Суботіної С. А.
за участі: секретаря Дятел К. Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-капітал» Усенко М.І. через систему «Електронний суд» звернувся 28.01.2026 до суду з указаним позовом та просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором від 21.10.2023 № 1069272 у загальному розмірі 28019,20 грн, а також понесені судові витрати.
В обґрунтування пред`явлених вимог указав, що 21.10.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» (далі по тексту – ТОВ «Селфі кредит») та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1069272, відповідно до умов якого, товариство надало відповідачу грошові кошти в розмірі 4400,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та строки, визначені договором. Товариством зобов`язання за договором виконано, перераховано ОСОБА_1 грошові кошти. При настанні терміну повернення кредиту, заборгованість відповідачем погашена не була, у зв`язку з чим, за кредитним договором утворилася заборгованість у загальному розмірі 28019,20 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту – 4400,00 грн, заборгованість за процентами – 23619,20 грн. Між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 21.06.2024 укладено договір факторингу № 21062024, за яким позивач набув право грошової вимоги, у тому числі і до ОСОБА_1 , за кредитним договором від 21.10.2023 № 1069272. Відповідач продовжує ухилятися від погашення заборгованості, що є порушенням прав ТОВ «ФК «Кредит-капітал», у зв`язку з чим, представник звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
Від АТ КБ «Приватбанк» 31.03.2026 надійшла відповідь про належність банківської карти та зарахування на неї грошових коштів.
На електронну адресу суду 16.02.2026 від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, де вона просить відмовити в задоволенні позову, оскільки споживчий кредит нею взято в період перебування в шлюбі з військовослужбовцем, у зв`язку з чим, підлягають застосуванню норми п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Представником позивача Усенко М.І. подано клопотання про підтримання позовних вимог, де він просить здійснювати розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, однак до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надала.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний сторонами спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, суд розглядає справу на підставі наявних доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 21.10.2023 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через інтернет-сторінку товариства з доменим ім`ям https://selfiecredit.com.ua, між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 1069272 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», за умовами якого товариство надає споживачу кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до умов договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , наданої споживачем, сума кредиту складає 4400,00 грн, строк кредитування 364 дні, періодичність сплати процентів кожні 28 днів. За ористування кредитом застосовується стандартна процентна ставка 2,2% у день.
До договору № 1069272 надано паспорт споживчого кредиту, де зазначені основні умови кредитування, ідентичні вказаним у договорі.
Договір писаний його сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що зазначено у п. 1.1 договору та відповідачем не оспорюється, та ніким не заперечується.
ТОВ «Селфі кредит» зобов`язання за договором виконало, через ТОВ «Пейтек» - фінансової установи, що має право на надання платіжних послуг відповідно до отриманої ліцензії від НБУ та договором про організацію переказу грошових коштів від 03.05.2022 № 03052022-1, відповідачу здійснено переказ коштів 21.10.2023 на суму 4400,00 грн на картку НОМЕР_2 .
Відповідно до наданої АТ КБ «Приватбанк» інформації, у банку на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську картку НОМЕР_2 , на яку 21.10.2023 здійснена транзакція в сумі 4400,00 грн.
У графіку платежів, що є додатком № 1 до договору від 21.10.2023 № 1069272, у разі своєчасного та належного виконання договору за розрахунковий період,  ОСОБА_1 мала повернути товариству суму кредиту за договором у розмірі 4400,00 грн, а також проценти за користування кредитом у розмірі 35235,20 грн.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, користуючись кредитним коштами, ОСОБА_1 заборгованість не погашала, а тому, станом на 21.06.2024, у неї утворилася заборгованість за основним боргом у розмірі 4400,00 грн, за відсотками у розмірі 23619,20 грн.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином договір факторингу є одним з різновидів правочинів з відступлення права вимоги.
Підпунктом 3 пункту 4.1 договору № 21062024 обумовлено право товариства без згоди споживача відступити право вимоги за договором третій особі.
Між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 21.06.2024 укладено договір факторингу № 21062024, за яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 21.06.2024 № 21062024, право вимоги за договором від 21.10.2023 № 1069272, укладеним із ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». На момент відступлення прав вимоги загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за даним договором складає 28019,20 грн, із яких: 4400,00 грн – заборгованість за основним боргом, 23619,20 грн – за відсотками.
На адресу відповідача новим кредитором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 12.01.2026 направлено досудову вимогу, у якій повідомлено про відступлення прав вимоги за договором від 21.10.2023 № 1069272, та висунуто вимогу про виконання зобов`язань за договором з погашення заборгованості в розмірі 28019,20 грн.
За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, згідно з умовами договору та в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку не повернуті, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, суд вважає доведеним розмір заборгованості за наданим кредитом (тілом) у розмірі 4400,00 грн, який підлягає стягненню з відповідача.
Щодо стягнення відсотків за користування кредитом.
Відповідач зазначає, що споживчий кредит був нею взятий у період перебування в шлюбі з військовослужбовцем, а тому підлягають застосуванню норми п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, що діяла на дату укладення договору), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Положення закону не передбачали пільгових умов у відносинах кредитування для дружин військовослужбовців.
18.05.2024 набрав чинності Закон України № 3633-ІХ від 11.04.2024, який розширив коло суб`єктів, до яких застосовуються відповідні пільги, включивши до вказаного кола дружин військовослужбовців.
Пункт 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції станом на 18.05.2024, викладено в наступній редакції: «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».
Отже, саме з 18.05.2024, дружинам військовослужбовців проценти за користування кредитом не мають нараховуватися.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 09.09.2016 по 21.08.2025, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 та рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2025 (справа № 216/4076/25).
Як слідує з розрахунку заборгованості, первісним кредитором відповідачу в період із 21.10.2023 по 21.06.2024 щоденно нараховувалися за договором № 1069272 відсотки за користування кредитом в узгодженому розмірі 2,2%, що становить 96,80 грн. Станомна 17.05.2024 заборгованість ОСОБА_1 становила: за кредитом у розмірі 4400,00 грн, за відсотками у розмірі 20231,20 грн.
У ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя.
Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.
Аналогічна позиція викладена у постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (61-6892св23).
Із огляду на викладене, суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.
Отже, керуючись ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», судом самостійно здійснено перевірку відомостей в Єдиному державному реєстрі судового рішення у справі №177/2175/25, що стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, де відповідачем є ОСОБА_1 .
У судовому засіданні досліджено матеріали архівної справи № 177/2175/25, та встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_4 від 21.02.2024 № 52 має статус військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину з 03.01.2024. Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_5 від 08.07.2025 № 208, солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу з 08.07.2025.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати процентів за кредитом за період із 18.05.2024 по 21.06.2024, оскільки в цей період її чоловік не проходив військову службу, а тому доводи, викладені відповідач, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованості за договором від 21.10.2023 № 1069272 узагальному розмірі 28019,20 грн, яка включає: заборгованість за кредитом – 4400,00 грн, заборгованість за відсотками – 23619,20 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Так, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати понесені на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову – на відповідача.
Суд враховує, що при зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, який, із урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.6).
Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009.
У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В обґрунтування витрат на правову допомогу стороною позивача було подано договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 №0107, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет»; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо АО «Апологет», керівником якого є Усенко М.І.; акт № 694 наданих послуг від 12.01.2026, де визначено суму наданих послуг 8000,00 грн; детальний опис наданих послуг до акту №694, а саме усна консультація, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції, складення позовної заяви, подання заяви до суду, та кількість витраченого адвокатом часу; ордер серії ВС №1381377 на надання ОСОБА_4 правничої допомоги ТОВ «ФК «Кредит-капітал».
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 справі № 904/4507/18).
Також у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі №903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
Верховний Суд, у постанові від 28.09.2022 у справі №534/14/20 (провадження №61-6638св22), аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.
Суд, розглянувши вказані докази, оцінивши розмір витрат на правничу допомогу з точки зору реальності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, враховуючи ціну позову, приходить до висновку, що заявлені до відшкодування витрат на правничу допомогу не є реальними та пропорційними сумі заявлених позовних вимог. Обсяг доказів у справі є незначним, справа не вирізняється підвищеною складністю, а тому суд приходить до висновку, що обґрунтованою та реальною є сума витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, що відповідає реальним витратам на надання правничої допомоги в даній справі, є співмірним з ціною позову, не призведе до надмірного, невиправданого збагачення позивача та надмірного тягаря на відповідача.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал»(код ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4-й поверх, м. Львів, Львівська область) заборгованість за кредитним договором від 21.10.2023 № 1069272 у загальному розмірі 28019 (двадцять вісім тисяч дев`ятнадцять) гривень 20 копійок, яка складається з заборгованості:
-за кредитом у розмірі 4400(чотири тисячі чотириста) гривень 00 копійок;
-заборгованості за відсотками в розмірі 23619 (двадцять три тисячі шістсот дев`ятнадцять) гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-каптіал»(код ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4-й поверх, м. Львів, Львівська область) у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 09.04.2026.

  Суддя: