Справа №753/24991/25 Суддя в суді першої інст. - Бондаренко М.С.
Провадження № 33/824/1803/2026  Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
за участю особи, 
яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисника - адвоката Віницького В.О., 
потерпілого - ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Віницького В.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2025 року, 

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на два роки. 
Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчиненіза таких обставин. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 листопада 2025 року серії ЕПР1 № 515448 водій ОСОБА_1 06 листопада 2025 року, о 00 год. 28 хв., у м. Києві на вул. Б. Гмирі, 4, керуючи транспортним засобом «Bmw», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався у безпечності своїх дій та здійснив зіткнення з автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 листопада 2025 року серії ЕПР1 № 515454 водій ОСОБА_1 06 листопада 2025 року, о 00 год. 28 хв., у м. Києві на вул. Б. Гмирі, 4, керуючи транспортним засобом «Bmw», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, місце пригоди залишив. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10а ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 листопада 2025 року серії ЕПР1 № 515420 водій ОСОБА_1 06 листопада 2025 року, о 07 год. 26 хв., у м. Києві на вул. Б. Гмирі, 14-Б керуючи транспортним засобом «Bmw», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався у безпечності своїх дій та здійснив зіткнення з автомобілями «Honda», державний номерний знак НОМЕР_3 , «Skoda» державний номерний знак НОМЕР_4 , «Jeep», державний номерний знак НОМЕР_5 , «Lexus» державний номерний знак НОМЕР_6 , який некерований здійснив зіткнення з автомобілем «Renault», державний номерний знак НОМЕР_7 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 10.1; 10.9; 2.3.б; 13.1 ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 листопада 2025 року серії ЕПР1 № 515435 водій ОСОБА_1 06 листопада 2025 року, о 07 год. 26 хв., у м. Києві на вул. Б. Гмирі, 14-Б керуючи транспортним засобом «Bmw», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, місце пригоди залишив. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10а ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ст. 122-4 КупАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував характер вчиненого адміністративного правопорушення та обставини, необхідні для правильного визначення пропорційного адміністративного стягнення, у зв`язку з чим було порушено право ОСОБА_1 на захист, а також його право надати пояснення. 
Звертає увагу суду, що відповідно до ч .1 ст. 34 КУпАП обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення у справі ОСОБА_1 , є щире каяття та добровільне відшкодування шкоди, завданої транспортним засобам. Обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні. Таким чином, застосоване до ОСОБА_1 найсуворіше адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки не відповідає характеру його поведінки та ступеню вини, а також є неспівмірним і непропорційним.
Окрім цього, захисник просить поновити строк на апеляційну оскарження, оскільки строк пропущено з поважних причин. 
Заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили про її задоволення, думку потерпілого ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Беручи до уваги вказані у клопотанні захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини, враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку захисником Вінницьким В.О. в інтересах ОСОБА_1  на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2025 року та вважає за доцільне його поновити.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3б, 2.10а, 10.1, 10.9, 13.1 ПДР України, за що передбачено відповідальність ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №515448 від 17 листопада 2025 року за ст. 124 КУпАП; протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №515454 від 17 листопада 2025 року за ст. 122-4 КУпАП; протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 515420 від 17 листопада 2025 року за ст. 124 КУпАП; протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №515435 від 17 листопада 2025 року за ст. 122-4 КУпАП; схемою місця ДТП; поясненнями ОСОБА_1 та потерпілих водіїв; рапортами працівників поліції; реєстраційною карткою транспортного засобу «Bmw» державний номерний знак НОМЕР_8 ; інформаційною карткою на ОСОБА_1 ; DVD-R диском з відеозаписом з камер спостереження. 
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, з чим погоджується суд апеляційної інстанції. 
Доводи апеляційної скарги про те, що застосоване до ОСОБА_1 найсуворіше адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки не відповідає характеру його поведінки та ступеню вини, а також є неспівмірним і непропорційним, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне. 
Так, у відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За змістом ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
При розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки, вимоги закону судом першої інстанції були дотримані у повній мірі.
Апеляційний суд звертає увагу, що санкція ст. 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Санкція ст. 122-4 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
ОСОБА_1 вчинив чотири адміністративних правопорушення. При призначенні йому стягнення, суд застосовував положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, а саме накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Найбільш сувора санкція із числа вчинених ОСОБА_1 правопорушень є санкція ст. 122-4 КУпАП.
Накладене місцевим судом на ОСОБА_1 стягнення відповідає санкції ст. 122-4 КУпАП, є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню останнім нових правопорушень.
Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючі обставини визначені ст. 34 КУпАП при накладенні стягнення на правопорушника не повинні враховуватись.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортним засобом та їздити на ньому, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
ОСОБА_1 ,реалізуючи своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що передбачене законом позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами за порушення вимог ПДР є надмірно суворе стягнення. Відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду та призначення менш суворого стягнення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Віницькому В.О. строк на апеляційне оскарження. 
Апеляційну скаргу захисника Віницького В.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига