ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

05 березня 2026 року	Справа №160/15424/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов?язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області щодо ненадання відповіді на звернення від 17.10.2024;
- зобов?язати Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області розглянути звернення від 17.10.2024.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.10.2024 позивачка звернулася до відповідача з заявою в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», якою просила надати інформацію, зокрема, щодо умов призначення допомоги для ВПО. У встановлений строк відповідач відповіді не надав, що є порушенням закону. 10.04.2025 позивачка звернулася до відповідача з заявою про надання роз?яснень щодо виплати допомоги ВПО. Окрім іншого, посилалася на відсутність відповіді за зверненням від 17.10.2024. Відповідач 23.04.2025 надав відповідь та копії листів від 12.03.2025, 28.03.2025 та 17.04.2025. Однак, з цих листів випливає, що на звернення від 17.10.2024 відповіді не надано. Зазначена бездіяльність, на думку позивача, є протиправною, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що 17.10.2024 на адресу відповідача надійшла заява  ОСОБА_1 (вхідний №C-2041/02-24К від 17.10.2024) щодо надання письмової відповіді, в котрій роз?яснити: « 1. Чому на одне звернення мені було надано дві відповіді. 2. Додаткову інформацію стосовно умов призначення та виплати всіх видів державних соціальних допомог та компенсаційних виплат у з зв?язку з введенням в Україні воєнного стану, як зазначено в відповіді №4901/02-49/24-09.2/5 від 11.10.2024 (особливо виплат для внутрішньо переміщених осіб).» За результатами розгляду даної заяви відповідачем надіслано відповідь на зазначене звернення листом ДСГП від 29.10.2024 №5142/02-49/24-09.2/1 засобами поштового зв?язку, що підтверджується фіскальним чеком від 05.11.2024 №5170003325300, а відтак позовні вимоги є безпідставними. 
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог. 
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.10.2024 на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_1 (вхідний №C-2041/02-24К від 17.10.2024) щодо надання письмової відповіді, в котрій вона просила роз?яснити: « 1. Чому на одне звернення мені було надано дві відповіді. 2. Додаткову інформацію стосовно умов призначення та виплати всіх видів державних соціальних допомог та компенсаційних виплат у з зв?язку з введенням в Україні воєнного стану, як зазначено в відповіді №4901/02-49/24-09.2/5 від 11.10.2024 (особливо виплат для внутрішньо переміщених осіб).»
На вказану заяву відповідачем засобами поштового зв?язку надіслано відповідь листом ДСГП від 29.10.2024 №5142/02-49/24-09.2/1, що підтверджується фіскальним чеком від 05.11.2024 №5170003325300.
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.
Згідно із статтею 5 Закону України "Про звернення громадян", звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути усним чи письмовим. Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.
В силу вимог статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Згідно із статті 19 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
Відповідно до статті 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Отже, зі змісту значених норм права вбачається, що отримувач звернення у місячний строк від дня надходження відповідного звернення зобов`язаний в межах своїх повноважень: 1) об`єктивно, всебічно і вчасно розглянути заяву громадянина, який звернувся до нього з такою заявою, 2) прийняти за результатами такого розгляду відповідне рішення та 3) повідомити заявника про наслідки розгляду його звернення.
Тобто, належним розглядом звернення громадянина вважатиметься безумовне виконання чітко визначеної законодавцем сукупності зазначених дій протягом строків, встановлених статтею 20 Закону України "Про звернення громадян".
При цьому, отримувач звернення наділений певною свободою розсуду при прийнятті рішення по суті звернення заявника. Іншими словами, такий суб`єкт може прийняти рішення, як про обґрунтованість прохання заявника, так і про його безпідставність. Відповідно, сприяння заявнику у реалізації його прав та інтересів надається лише у тому випадку, якщо отримувач звернення дійде висновку про наявність у заявника, закріплених чинним законодавством прав та/або інтересів, які були порушені, і можуть бути поновлені, або реалізовані за його безпосереднього втручання.
Верховний Суд в постанові від 05.02.2020 у справі №805/1568/16-а зазначив, що кожен має право на захист у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, вказане право гарантується Конституцією України.
Протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визначення бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливим є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправною бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/157/17.
Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем засобами поштового зв?язку надіслано відповідь на зазначене звернення листом ДСГП від 29.10.2024 №5142/02-49/24-09.2/1, що підтверджується фіскальним чеком від 05.11.2024 №5170003325300.
Таким чином, суд доходить висновку про відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді на звернення від 17.10.2024. Відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги про зобов?язати Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області розглянути звернення від 17.10.2024, суд зазначає наступне.
Оскільки, відповідачем засобами поштового зв?язку надіслано відповідь на звернення листом ДСГП від 29.10.2024 №5142/02-49/24-09.2/1, що підтверджується фіскальним чеком від 05.11.2024 №5170003325300, то суд вважає, що позивачем не доведено факту протиправної бездіяльності з боку відповідача, а тому позовні вимоги в цій частині також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 139 КАС України, при відмові в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.
Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов?язання вчинити певні дії - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська