ПОСТАНОВА 
Іменем України

23 лютого 2026 року       м. Кропивницький

справа № 405/3040/23
провадження № 22-ц/4809/432/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя-доповідач): Дуковського О.Л. 
суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.,
з участю секретаря: Зайченко В.К. 

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури на ухвалу Фортечного районного суду м. Кропивницького від 12 листопада 2025 року, у складі головуючого судді Кулінки Л.Д., у справі за позовом Кіровоградської обласної прокуратури, яка діє в інтересах держави до Кропивницької міської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації права, скасування реєстрації земельної ділянки.

ВСТАНОВИВ:

Кіровоградська обласна прокуратура, яка діє в інтересах держави, звернулась до суду з позовом до Кропивницької міської ради та ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення Кіровоградської міської ради № 4051 від 07.10.2010, яким затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 ) і передано у власність земельну ділянку площею 704 кв.м. та скасування державної реєстрації речового права на вказану земельну ділянку.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 29.10.2025 позовну заяву Кіровоградської обласної прокуратури, яка діє в інтересах держави, до Кропивницької міської ради, ОСОБА_1 , про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації права, скасування реєстрації земельної ділянки, залишено без руху. Надано прокурору строк для подачі до суду експертно-грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:29:265:0036, чинної на дату подання позовної заяви та внесення коштів на депозитний рахунок суду (Отримувач: ТУ ДСА України в Кіровоградській області, МФО 820172, ЄДРПОУ 26241445, рахунок UA458201720355279001000002505, призначення платежу: Внесення грошових коштів у розмірі вартості спірного майна).

На виконання вимог ухвали Фортечного районного суду міста Кропивницького від 29.10.2025 прокурором подано заяву (вх. № 44806 від 05.11.2025), із викладеними у ній запереченнями. 
Отже судом встановлено, що на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем подано тільки заперечення щодо внесення на депозитний рахунок суду вартості земельної ділянки. Проте, експертно-грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:29:265:0036 чинної на дату подання позовної заяви та внесення на депозитний рахунок суду коштів, як вказувалось ухвалою суду від 29.10.2025 прокурором не надано.
Таким чином, на думку районного суду Кіровоградською обласною прокуратурою недоліки позовної заяви не усунуті, через що ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 12.11.2025 позовну заяву Кіровоградської обласної прокуратури, яка діє в інтересах держави, до Кропивницької міської ради, ОСОБА_1 , про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації права, скасування реєстрації земельної ділянки залишено без розгляду.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, перший заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратуриподав апеляційну скаргу в якій зазначив, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без врахування обставин справи та зміни процесуального законодавства вже після відкриття провадження у справі, яке не має зворотної дії у часі.
Отже, скарга мотивована тим, що зміни у законодавстві щодо внесення на депозитний рахунок коштів позивачем набули чинності вже після подачі позову до суду, а на момент подання позову позовна заява відповідала вимогам процесуального кодексу та положенням ст. 175-177 ЦПК України. 
Крім того зазначив, що відповідач не може вважатись добросовісним набувачем майна, а внесення на депозитний рахунок коштів у розмірі вартості спірного майна стосується лише добросовісного набувача такого майна, що можливо встановити лише при розгляді справи по суті спору. 
Вважає, що суд першої інстанції помилково застосував вимоги ч.4 ст. 177 ЦПК України, а у прокурора відсутній обов`язок вносити на депозитний рахунок грошові кошти, а тому прокурор просить вимоги апеляційної скарги задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Щедров О.Р. проти вимог апеляційної скарги прокурора заперечує і вважає ухвалу суду постановлену у цій справі законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо залишення позову (заяви) без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі ч.13 ст. 187 ЦПК України, виходив з того, що у визначений судом строк недоліки позовної заяви не були усунуті позивачем за вимогами ухвали суду від 29.10.2025, постановлену у відповідності до ч.11 ст. 187 ЦПК України, тобто, після відкриття провадження у справі.
Колегія суддів повністю не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у ст.ст.175,177 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
Відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення прокурора до суду у 2023 році) до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
09.04.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12.03.2025, згідно з яким ст. 390 ЦК України доповнено частиною 5 наступного змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.
Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.
Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».
Частину 4 статті 177 ЦПК України доповнено абзацом 2 такого змісту: «У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
З матеріалів справи вбачається, що позовна заява, подана прокурором 04.05.2023, відповідала вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України в редакції, чинній на дату звернення до суду.
Нова редакція ч. 4 ст. 177 ЦПК України набула чинності 09.04.2025, тобто значно пізніше після подачі позовної заяви.
Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Застосовуючи вимоги ч. 4 ст. 177 ЦПК України, суд першої інстанції посилався на Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», якими передбачено зворотну дію в часі положень цього Закону в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна.
Однак, пунктом 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» передбачено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.
Суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що Законом не передбачено зворотну дію в часі положень ч. 4 ст.177 ЦПК України та послався на положення процесуального закону, які не підлягають застосуванню у даному випадку.

За наведених вище обставин залишення позову без розгляду на підставі ч. 13 ст. 187 ЦПК України, застосування якої було наслідком застосування судом першої інстанції ч.4 ст. 177 ЦПК України, колегія суддів вважає помилковим, оскільки на час звернення позивача з цим позовом до суду у 2023 році позовна заява відповідала вимогам ч. 4 ст.177 ЦПК України в редакції, яка діяла на той час.
Суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що вимога ч. 4 ст.177 ЦПК України про обов`язок позивача додати до позовну документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, застосовується виключно щодо позовних вимог про витребування нерухомого майна саме від добросовісного набувача (ст. 388 ЦК України).
Варто зазначити, що питання добросовісного набуття прав на спірний об`єкт набувачем має бути оцінене судом першої інстанції під час судового розгляду справи. Означена обставина (добросовісності/недобросовісності набуття) залишатиметься невизначеною до закінчення розгляду справи та ухвалення судом рішення по суті спору.
Так, згідно з ч. 5 ст. 12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.
Тобто, означена норма закріплює презумпцію добросовісності та розумності поведінки особи, яка реалізує своє суб`єктивне право, що може бути спростована лише на підставі встановлених судом обставин у відповідному процесуальному порядку. У контексті норм ЦПК України спростування зазначеної презумпції можливе виключно на стадії судового розгляду справи по суті, оскільки лише на цій стадії суд: досліджує надані сторонами докази, встановлює обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, а також здійснює правову оцінку поведінки сторін у межах реалізації ними тих чи інших прав.
Отже, при постановленні оскаржуваної ухвали у підготовчому провадженні суд першої інстанції застосував положення ч. 4 ст. 177 ЦПК України, які не підлягають застосуванню.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відтак, апеляційна скарга першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратурипідлягає задоволенню, а ухвала Фортечного районного суду м. Кропивницького від 12.11.2025 постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, - 
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури – задовольнити.
Ухвалу Фортечного районного суду м. Кропивницького від 12 листопада 2025 року – скасувати.
Справу за позовом Кіровоградської обласної прокуратури, яка діє в інтересах держави до Кропивницької міської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації права, скасування реєстрації земельної ділянки – направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський 

Судді Л.М. Дьомич 

О.А. Письменний