ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/6636/25 (суддя Савонюк М.Я.,  м. Кропивницький)	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви в частині у справі №340/6636/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 26 вересня 2025 року звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ в Херсонській області (надалі – відповідач 1), Головного управління Національної поліції в Херсонській області (надалі – відповідач 2), у якій з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (код ЄДРПОУ 08592322) яка полягає, у не проведенні нарахування та виплаті ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), належного йому грошового забезпечення, у вигляді: «надбавки за вислугу років» - «15+ років служби в міліції» у розмірі 373 грн, за періоди з вересня 2010 по листопад 2011 років і з січня по вересень 2012 року; «надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби (надбавки за особливі умови служби) – у лютому-квітні, липні-грудні 1999, 2000, червні 2001, 2004, січні-березні 2005, жовтні 2010, жовтні 2012 років, та виплати її у неналежному розмірі: у квітні – грудні 2005, 2006, 2007 років; «надбавки за оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність» - у 1998-2007, липні і серпні 2009 року; «надбавки за службу в умовах режимних обмежень» у січні-жовтні 2005, січні 2012, серпні-листопаді 2013, січені, грудні 2014, січні, березні, жовтні та листопаді 2015 років, «премії» - у 1998-2004, січні-березні та листопаді 2005, січні – травні, липні-грудні 2008, січні – травні, липні, вересні 2009, січні – серпні 2010, вересні-листопаді 2011, серпні 2013, січні 2014 років, та виплати її у неналежному розмірі: у квітні та грудні 2005, лютому-квітні, серпні-жовтні 2006, липні 2007, січні-серпні 2010, вересні 2011, жовтні-листопаді 2013, лютому-грудні 2014, квітні–вересні 2015 років; «надбавка 100%» - у період з 01.10.2001 по 31.12.2003, та 2008-2015 роках, та виплати її у неналежному розмірі у січні, березні, серпні-грудні 2004, січні – жовтні 2005 років; «надбавка за безперервну службу» у 1998-2003, та виплати її у неналежному розмірі у січні, березні, серпні-грудні 2004, січні – жовтні 2005 років; грошової компенсації за всі дні невикористаних основних та додаткових відпусток та одноразової вихідної грошової допомоги, у період з 14.08.1998 по 07.11.2015 роки, при звільненні з ОВС України; 
- визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (код ЄДРПОУ 08592322) яка полягає, у не проведенні у 1998, 2002-2007 роках, та проведенні в неналежному розмірі у 1999-2001 роках, нарахування та виплати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), його грошового забезпечення, у вигляді щорічної матеріальної допомоги, в розмірі місячного грошового забезпечення, під час звільнення його у запас Збройних Сил України, відповідно до наказу УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015 року, №390 о/с; 
- визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (код ЄДРПОУ 08592322) яка полягає, у не проведенні у 2008-2015 роках, нарахування та виплати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), його грошового забезпечення, у вигляді:«щорічної матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» та «щорічної матеріальної допомоги для оздоровлення», у сумі що не перевищує розмір середньомісячного грошового забезпечення, під час проходження ним служби в ОВС України, у період з 14.08.1998 по 07.11.2015 років, під час звільнення його у запас Збройних Сил України, відповідно до наказу УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015 року, №390 о/с; 
- стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (код ЄДРПОУ 08592322) як компенсацію за спричинену моральну шкоду ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), протиправною бездіяльністю УМВС України в Херсонській області, які полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу належного йому грошового забезпечення, у вигляді: «надбавки за вислугу років» - « 15+ років служби в міліції» у розмірі 373 грн, за періоди з вересня 2010 по листопад 2011 років і з січня по вересень 2012 року; «надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби (надбавки за особливі умови служби) – у лютому-квітні, липні-грудні 1999, 2000, червні 2001, 2004, січні-березні 2005, жовтні 2010, жовтні 2012 років, та виплати її у неналежному розмірі: у квітні – грудні 2005, 2006, 2007 років; «надбавки за оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність» - у 1998-2007, липні і серпні 2009 року; «премії» - у 1998-2004, січні-березні та листопаді 2005, січні – травні, липні-грудні 2008, січні – травні, липні, вересні 2009, січні – серпні 2010, вересні-листопаді 2011, серпні 2013, січні 2014 років, та виплати її у неналежному розмірі: у квітні та грудні 2005, лютому-квітні, серпні-жовтні 2006, липні 2007, січні-серпні 2010, вересні 2011, жовтні-листопаді 2013, лютому-грудні 2014, квітні–вересні 2015 років; «надбавка 100%» - у період з 01.10.2001 по 31.12.2003, та 2008-2015 роках, та виплати її у неналежному розмірі у січні, березні, серпні-грудні 2004, січні – жовтні 2005 років; «надбавка за безперервну службу» у 1998-2003, та виплати її у неналежному розмірі у січні, березні, серпні-грудні 2004, січні – жовтні 2005 років; за не проведенні у 1998, 2002-2007 роках, і проведенні в неналежному розмірі у 1999-2001 роках, нарахування та виплати позивачу щорічної матеріальної допомоги, в розмірі місячного грошового забезпечення; а також за не проведенні у 2008-2015 роках, нарахування та виплати «щорічної матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» та «щорічної матеріальної допомоги для оздоровлення», у сумі що не перевищує розмір середньомісячного грошового забезпечення, як під час проходження ним служби в ОВС України, у період з 14.08.1998 по 07.11.2015 роки, так і під час звільнення у запас Збройних Сил України, відповідно до наказу УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015 року, №390 о/с, у розмірі який складає - 76900 грн., без віднімання сум податків і зборів;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області (код ЄДРПОУ 40108782), яка полягає, у не проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), належного йому грошового забезпечення, у вигляді: «надбавки за вислугу років» - «15+ років служби в міліції» у розмірі 373 грн., за періоди з вересня 2010 по листопад 2011 років і з січня по вересень 2012 року; «надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби (надбавки за особливі умови служби) – у лютому-квітні, липні-грудні 1999, 2000, червні 2001, 2004, січні-березні 2005, жовтні 2010, жовтні 2012 років, та виплати її у неналежному розмірі: у квітні – грудні 2005, 2006, 2007 роках; «надбавки за оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність» - у 1998-2007, липні і серпні 2009 року; надбавки за службу в умовах режимних обмежень» у січні-жовтні 2005, січні 2012, серпні-листопаді 2013, січені, грудні 2014, січні, березні, жовтні та листопаді 2015 років, «премії» - у 1998-2004, січні-березні та листопаді 2005, січні – травні, липні-грудні 2008, січні – травні, липні, вересні 2009, січні – серпні 2010, вересні-листопаді 2011, серпні 2013, січні 2014 років, та виплати її у неналежному розмірі: у квітні та грудні 2005, лютому-квітні, серпні-жовтні 2006, липні 2007, січні-серпні 2010, вересні 2011, жовтні-листопаді 2013, лютому-грудні 2014, квітні–вересні 2015 років; «надбавка 100%» - у період з 01.10.2001 по 31.12.2003, та 2008-2015 роках, та виплати її у неналежному розмірі у січні, березні, серпні-грудні 2004, січні – жовтні 2005 років; «надбавка за безперервну службу» у 1998-2003, та виплати її у неналежному розмірі у січні, березні, серпні-грудні 2004, січні – жовтні 2005 років; грошової компенсації за всі дні невикористаних основних та додаткових відпусток і одноразової вихідної грошової допомоги за час проходження ним служби в ОВС України, у період з 14.08.1998 по 07.11.2015 роки, під час звільнення його з Національної поліції України, відповідно до наказу ГУНП в Херсонській області від 26.09.2024 року, №431 о/с; 
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області (код ЄДРПОУ 40108782), провести нарахування та здійснити виплату на картковий рахунок ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), належного йому грошового забезпечення, а саме: «надбавок за вислугу років» - « 15+ років служби в міліції» у розмірі 373 грн., за періоди з вересня 2010 по листопад 2011 років і з січня по вересень 2012 року; «надбавок за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби (надбавки за особливі умови служби) – за періоди часу: лютий-квітень, липень-грудень 1999, 2000, червень 2001, 2004, січень-березень 2005, жовтень 2010, жовтень 2012 років, та здійснити її виплату у належному розмірі за періоди часу: квітень– грудень 2005, 2006, 2007 роки; «надбавок за оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативнослужбову діяльність» - за періоди часу: 1998-2007 роки та липень і серпень 2009 року; "надбавки за службу в умовах режимних обмежень» у січні-жовтні 2005, січні 2012, серпні-листопаді 2013, січені, грудні 2014, січні, березні, жовтні та листопаді 2015 років, «премій» - за періоди часу: з вересня 1998 по січень 2005, січень-березень та листопад 2005, січень – травень, липень-грудень 2009, січень – травень, липень і вересень 2009, січень – серпень 2010, вересень-листопад 2011, серпень 2013, січень 2014 років, та здійснити її виплату у належному розмірі: за квітень та грудень 2005, лютий-квітень, серпень-жовтень 2006, липень 2007, січень-серпень 2010, вересень 2011, жовтень-листопад 2013, лютий-грудень 2014, квітень–вересень 2015 років; «надбавок 100%» - за періоди часу з 01.10.2001 по 31.12.2003, та 2008-2015 роках, та здійснити її виплату у належному розмірі за січень, березень, серпень-грудень 2004, січень – жовтень 2005 років; «надбавка за безперервну службу» у 1998-2003, та здійснити її виплату у належному розмірі за січень, березень, серпень-грудень 2004, січень – жовтень 2005 років; грошової компенсації за всі дні невикористаних основних і додаткових відпусток та одноразової вихідної грошової допомоги, за час проходження ним служби в ОВС України, у період з 14.08.1998 по 07.11.2015 роки, з урахуванням раніше виплачених сум грошового забезпечення, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області (код ЄДРПОУ 40108782), яка полягає, у не проведенні нарахування та виплаті ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), належного йому грошового забезпечення, у вигляді - щорічної матеріальної допомоги, в розмірі місячного грошового забезпечення, за 1998, 2002- 2007 роки, та не проведенні нарахування і виплаті її в належному розмірі за 1999-2001 роки, за час проходження ним служби в ОВС України, у період з 14.08.1998 по 07.11.2015 роки, під час звільнення його з Національної поліції України, відповідно до наказу ГУНП в Херсонській області від 26.09.2024 №431 о/с; 
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області (код ЄДРПОУ 40108782), провести нарахування та здійснити виплату на картковий рахунок ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), належного йому грошового забезпечення, а саме матеріальної допомоги, в розмірі місячного грошового забезпечення, за 1998, 2002-2007 роки, та провести її нарахування і виплату в належному розмірі за 1999-2001 роки, (враховуючи оновлений розмір належного місячного грошового забезпечення, встановлений рішенням суду у даній справі), за час проходження позивачем служби в ОВС України, у період з 14.08.1998 по 07.11.2015 роки, з урахуванням раніше виплачених сум грошового забезпечення, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44; 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області (код ЄДРПОУ 40108782), яка полягає, в не проведенні у 2008- 2015 роках, нарахування та виплати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), належного йому грошового забезпечення, у вигляді: -«щорічної матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» та «щорічної матеріальної допомоги для оздоровлення», у сумі що не перевищує розмір середньомісячного грошового забезпечення, за час проходження ним служби в ОВС України, у період з 14.08.1998 по 07.11.2015 роки, під час звільнення його з Національної поліції України, відповідно до наказу ГУНП в Херсонській області від 26.09.2024 року, №431 о/с; 
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області (код ЄДРПОУ 40108782), провести нарахування та здійснити виплату на картковий рахунок ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), належного йому грошового забезпечення, а саме:«щорічної матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» та «щорічної матеріальної допомоги для оздоровлення», не проведених і не виплачених позивачу в належному розмірі у 2008- 2015 роках, у сумі що не перевищує розмір середньомісячного грошового забезпечення, (враховуючи оновлений розмір належного місячного грошового забезпечення, встановлений рішенням суду у даній справі), за час проходження ним служби в ОВС України, у період з 14.08.1998 по 07.11.2015 роки, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області (код ЄДРПОУ 40108782), яка полягає, у не проведенні при звільнені з НПУ, індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), із застосуванням індексу споживчих цін з наростаючим підсумком, починаючи з базових місяців, якими є січень 2008 року та березень 2018 року, за період з 01.11.2017 по 31.12.2022, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4098,50 грн., відповідно до абзаців 4 та 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; 
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області провести індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), із застосуванням індексу споживчих цін з наростаючим підсумком, починаючи з базових місяців, якими є січень 2008 року та березень 2018 року, за період з 01.12.2017 по 31.12.2022 року, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4098,50 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, при звільненні з НПУ, та здійснити її виплату на картковий рахунок позивача, з урахуванням сплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44. 
Ухвалою суду від 01.10.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано усунути недоліки позовної заяви.
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 р. у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду – відмовлено, а позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо проведення індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 31.12.2022 повернуто позивачу.
Ухвала суду мотивована тим, що згідно з «наказу від 26.09.2024 №431о/с позивача звільнено зі служби з 26.09.2024. При цьому, з даним позовом звернувся до суду 26.09.2025, тобто із пропуском тримісячного строку (26.12.2024)». 
Крім того, суд зазначив, що «отримавши 15.05.2025 №1640/05/10-2025 повну інформацію стосовно нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, звернувся до суду із цим позовом лише через 6 місяців. При цьому, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що заважало звернутись до суду, починаючи з 15.05.2025 у більш короткий строк». 
З огляду на викладене, враховуючи положення ст.123, 169, 241, 256 КАС України суд повернув позовну заяву щодо проведення індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 31.12.2022 позивачу. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач, зазначаючи про неповне з`ясування судом обставин справи оскаржив його в апеляційному порядку.
Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви в частині позовних вимог та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що строки визначені ст.233 КЗпП України підлягають застосуванню з 01.07.2023 року. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
За приписами частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, згідно з положеннями статті 122 КАС України початок строку звернення з позовом до суду визначено альтернативно - це день, коли особа:
1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов`язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення. Йдеться не про те, коли особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.
Слід зазначити й те, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 24.02.2021 року у справі №800/30/17 (99901/328/18) зауважила, що вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Проте, положеннями статті 233 КЗпП України, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом спору у цій справі є протиправність відмови відповідача щодо нарахування та виплати позивачу належного йому грошового забезпечення. Оспорювані виплати стосуються періоду проходження позивачем військової служби з 07 листопада 2015 року по 26 вересня 2024 року.
Частиною другою статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом №2352-IX) передбачалось, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".
Також, Законом України від 30.03.2020 року №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" було доповнено приписи пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України наступного змісту: " 1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-19), спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Відтак, обмеження щодо застосування строків, визначених частиною другою статті 233 КЗпП України, було скасовано, натомість цей строк був продовжений до 30 червня 2023 року.
Таким чином, пункт 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України починав відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, з 01 липня 2023 року.
Поряд з цим, Рішенням Конституційного Суду України від 11 грудня 2025 року №1-р/2025 у справі №1-7/2024(337/24) визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.
У цьому Рішенні також визначено, що частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
У пункті 4 цього Рішення Конституційний Суд України зауважив на тому, що право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом (частина четверта статті 43 Конституції України), є гарантією мінімального рівня оплати праці, тоді як право на своєчасне одержання винагороди за працю (частина сьома статті 43 Основного Закону України) - гарантією реалізації цього права (виплата всіх належних сум у визначені строки); разом ці гарантії формують єдиний конституційний стандарт захисту, що охоплює і рівень, і своєчасність одержання винагороди за працю.
Конституційний Суд України врахував свою юридичну позицію, викладену в Рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012, згідно з якою "невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку" (абзац другий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).
Отже, Конституційний Суд України констатував, що порушення зобов`язання щодо виплати винагороди за працю є триваючим: кожен день невиплати або затримки виплати заробітної плати та інших належних працівникові виплат означає не завершене правопорушення, а таке, що триває.
Установлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат без урахування того, що трудові відносини тривають (обов`язку роботодавця щодо своєчасної виплати заробітної плати), обмежує право на своєчасне одержання винагороди за працю, що суперечить частині сьомій статті 43 Конституції України.
Поряд з цим, винагорода за працю безпосередньо пов`язана з людською гідністю та соціальною справедливістю, адже право на винагороду за працю є складовою права на працю і водночас гарантією поваги до людської гідності. Обмеження можливості працівника вимагати належну винагороду за працю в судовому порядку під час дії трудових відносин фактично нівелює цю гарантію. У сфері трудових відносин працівник перебуває в економічному та організаційному підпорядкуванні від роботодавця. Така підпорядкованість може ускладнити своєчасне звернення до суду для захисту права на оплату праці, тому нерідко працівники утримуються від подання позову під час дії трудових відносин через побоювання тиску, погіршення умов праці чи можливого звільнення. Таке законодавче регулювання не враховує балансу інтересів сторін у трудових правовідносинах, суперечить принципу рівності та спричиняє юридичну невизначеність, яка позбавляє працівника ефективного захисту гарантованого Конституцією України права на своєчасне одержання винагороди за працю.
Конституційний Суд України також зазначив, що баланс між правом працівника на своєчасне й повне одержання винагороди за працю, інтересом роботодавця у юридичній визначеності та захисті від безмежної в часі відповідальності, а також публічним інтересом у стабільності правопорядку й ефективності правосуддя в будь-якому разі не може бути досягнутий у спосіб позбавлення працівника можливості скористатися своїм правом на одержання винагороди за працю.
Якщо працівник пропустив тримісячний строк звернення до суду, обов`язок роботодавця щодо виплати заробітної плати та інших належних працівникові виплат і право працівника на одержання винагороди за працю не припиняються, тоді як дієвість та ефективність способів поновлення права працівника на одержання винагороди за працю, зокрема у спосіб стягнення заборгованості в судовому порядку, зазнає суттєвого обмеження, оскільки не передбачено поновлення пропущеного строку. Працівник може опинитися в невигідному юридичному становищі, коли після спливу встановленого оспорюваними приписами Кодексу тримісячного строку відповідне право не підлягатиме захисту судом, а подальше отримання працівником сум заробітної плати значною мірою залежатиме від бажання роботодавця виплатити заборгованість в позасудовому порядку.
Законодавець, установлюючи тримісячний строк для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, не врахував, що зобов`язання щодо виплати винагороди за працю є триваючим, призводить до фактичного звуження змісту та обсягу конституційних прав працівника, гарантованих статтями 43 і 55 Конституції України. Така законодавча конструкція ставить працівника, який перебуває у трудових відносинах, у менш захищене становище порівняно зі звільненим працівником, що суперечить принципу рівності та гарантії ефективного судового захисту.
Отже, установлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат суперечить Конституції України, оскільки призводить до фактичного звуження змісту та обсягу конституційних прав, гарантованих статтями 43 і 55 Конституції України, порушує гарантії своєчасного одержання винагороди за працю та позбавляє працівника реальної можливості ефективно реалізувати право на судовий захист, що суперечить частині першій статті 8, частині сьомій статті 43, частині першій статті 55 Конституції України.
Таким чином, апеляційний суд має враховувати, що оспорювані приписи Закону, якими встановлено обмеження тримісячним строком для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат не узгоджуються з засадничими конституційними цінностями, зокрема такими, як принцип гарантії своєчасного одержання винагороди за працю та реальної можливості ефективно реалізувати право на судовий захист (статті 43, 55 Конституції України).
У разі недотримання принципу верховенства права, невідповідності приписів закону нормам Конституції України, суд в силу приписів частини четвертої статті 7 КАС України при виборі норм права, які застосовуються до спірних відносин при вирішенні спору, має застосувати принцип верховенства права.
Суд має застосувати правовий акт, який має вищу юридичну силу, а саме, норми Конституції України, а не норми закону, оскільки пряме (безпосереднє) застосування Конституції у поєднанні з принципом її верховенства над іншими правовими актами неминуче передбачає повноваження судів відмовитись від застосування будь-якого правового акта, який вони визначають таким, що суперечить Конституції України у цілому або частково.
Питання застосування частини четвертої статті 7 КАС України до правовідносин, які виникли до ухвалення Конституційним Судом України рішення про визнання положень закону неконституційними, перебувало на розгляді Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду.
Так, у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року по справі №240/19209/21 визначено, що положення частини четвертої статті 7 КАС України мають бути застосовані до правовідносин, які виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України, яким положення закону визнані неконституційними. Після прийняття рішення Конституційним Судом України застосуванню підлягають положення Конституції України із урахуванням юридичної позиції, сформульованої у рішенні Конституційного Суду України. Суди не мають застосовувати положення законів, які не відповідають Конституції, незалежно від того, чи визнавалися вони Конституційним Судом України неконституційними, тобто закони, що суперечать Конституції України не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними.
Отже, керуючись приписами статті 7 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне враховувати, що установлені приписи частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат суперечать Конституції України з моменту встановлення такого обмеження.
Не зважаючи на те, що оспорювані виплати грошового забезпечення виникли до ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2025 року №1-р/2025 у справі №1-7/2024(337/24), апеляційний суд вважає, що частина перша статті 233 КЗпП України щодо встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, до спірних правовідносин не застосовується.
З огляду на принцип верховенства права (відсутність дискримінації і рівність перед законом) й визначені у частинах третій та четвертій статті 7 КАС України правила, до спірних правовідносин застосовуються приписи статей 43, 55 Конституції України щодо гарантування кожному права на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, гарантування кожному права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Одночасному врахуванню підлягає й та обставина, що матеріали адміністративної справи не містять відомостей про доведення позивачеві інформації про розмір грошового забезпечення за кожний спірний період, у тому числі під час кожного щомісячного нарахування грошового забезпечення. 
З наведеного випливає наявність у позивача законних очікувань на те, що нарахування грошового забезпечення йому проводиться з дотримання законодавства, не допускаючи та не звужуючи прав на належне грошове забезпечення.
Оскільки обставини справи показали, що у розпорядженні позивача на день звільнення були відсутні відомості про порядок нарахування і виплату грошового забезпечення, положення частини першої статті 233 КЗпП України щодо встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат визнано неконституційними, право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, а також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади гарантовано прямими нормами Конституції України, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду.
Крім того, вирішуючи спірні правовідносини та зробивши висновок про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом, суд першої інстанції не встановив день, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та в оскарженій ухвалі не зазначив дату з якої для позивача розпочався строк звернення до суду з позовом.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
На підставі зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо проведення індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 31.12.2022 позивачу - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 320, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви в частині у справі №340/6636/25 – скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 03 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва