Справа № 297/3805/25

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участі представника – Вовчук Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від17 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Відповідно до постанови, 15 жовтня 2025 року об 11:45 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 реалізував послуги з проживання в готельному номері «Villa Elena» в двохмісному номері 3 доби на загальну суму 2 700 гривень, тобто здійснював підприємницьку діяльність (господарську діяльність) без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушив ст. 50 ЦК України та ст. 4 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова незаконна та необґрунтована, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він дійсно є власником садиби в АДРЕСА_1 , та є членом спілки сприяння сільському туризму, проживає за згаданою адресою, надає послуги з використання майна особистого селянського господарства. Ствердив, що вважає, що згідно закону власник особистого селянського господарства не повинен реєструватись як суб`єкт підприємницької діяльності. Зазначив, що дійсно 15 жовтня 2025 року надав двохмісний номер для проживання на 3 доби за 2 700 гривень, має в готелі 6 кімнат на 18 людей та здає в оренду для проживання коли є бажаючі, при цьому сплачує туристичний збір.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 , вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП, досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.
Судом першої інстанції встановлено, що 15 жовтня 2025 року об 11:45 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 реалізував послуги з проживання в готельному номері «Villa Elena» в двохмісному номері 3 доби на загальну суму 2 700 гривень, тобто здійснював підприємницьку діяльність (господарську діяльність) без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушив ст. 50 ЦК України та ст. 4 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Дані висновки суду відповідають наявним в матеріалах справи письмовим доказам та спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.
Отже, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
При розгляді справи наявним доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, і вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Згідно ст. 22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.
Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , його вік, рід занять та майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, відсутність заподіяння шкоди, відсутність тяжких наслідків, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2025 року - скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення й оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі щодо нього на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП - закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага