Номер провадження 3/754/701/26
Справа №754/1729/26
ПОСТАНОВА 
Іменем України

24 березня 2026 року місто Київ
Суддя Деснянського районного суду міста Києва Салайчук Т.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.01.2026 серії ГП №524340, 28.01.2026 о 13 год. 53 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_2 фізичного та психологічного характеру, а саме вдарив її по обличчю та нецензурно виражався, чим могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на неодноразові виклики до суду не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлялися судовими повістками, які надсилались за місцем проживання. Також ОСОБА_1 викликався повідомленням про розгляд справи на сайті «Судова влада». 
Враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, не відносяться до категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, дана справа розглядається за відсутності ОСОБА_1 , який своєчасно та неодноразово сповіщався про місце і час розгляду справи та від якого клопотання про відкладення розгляду справи не надходили.
При цьому рішенням ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року визначено, що в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З метою забезпечення розумних строків розгляду, суддя вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи що, судом вжито всіх заходів, щодо забезпечення ОСОБА_1 можливості приймати участь у судовому засіданні, однак він не скористався зазначеним правом та суд про причини своєї неявки не повідомив.
При вирішенні справи, суд виходить з достатності наявних матеріалів для розгляду у визначеному порядку протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та прийняття обґрунтованого і законного рішення.
Диспозицією та об`єктивною стороною ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Ознаками насильства є те, що: дії кривдника носять умисний характер; дії кривдника спричиняють фізичну або психологічну шкоду потерпілій особі; дії кривдника є порушенням прав та свобод людини і громадянина; асиметрія сил, тобто значна перевага сил кривдника (фізичних, психологічних, владних, економічних, тощо) по відношенню до постраждалої особи. При цьому, якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, такі дії не є домашнім насильством. Також насильство протікає за циклом і має постійну повторюваність.
В обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: заяву ОСОБА_2 на ім`я начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 28.01.2026 написану власноручно; копію термінового заборонного припису серія АА №5344124; копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; відеозапис з нагрудної відеокамери працівників Управління патрульної поліції у м. Києві, які здійснювали оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та прибули на місце подій о 14 год. 09 хв. 28.01.2026.
При цьому протокол про адміністративне правопорушення, заява потерпілої та складені на їхній основі документи (терміновий заборонний припис, форма оцінки ризиків) фактично є відображенням позиції лише однієї сторони конфлікту. Вказані докази є похідними від суб`єктивних пояснень ОСОБА_2 і не можуть бути визнані самостійними та об`єктивними підтвердженнями факту вчинення насильства без їх підкріплення іншими даними. Зокрема, матеріали справи не містять жодної медичної документації (довідок, висновків спеціаліста, чи фотографій), які б зафіксували наявність у потерпілої тілесних ушкоджень чи інших слідів фізичного впливу на обличчі, що свідчить про недоведеність факту завдання удару, зазначеного в протоколі.
Наданий суду відеозапис із нагрудної камери працівників поліції також не може вважатися безпосереднім доказом винуватості особи, оскільки він фіксує події, що мали місце о 14 год. 09 хв., тобто через 16 хвилин після часу, вказаного в протоколі як час вчинення правопорушення. Запис не містить фіксації самого моменту конфлікту, актів фізичного чи психологічного насильства з боку ОСОБА_1 , а відображає лише стадію прибуття поліції та процес оформлення адміністративних матеріалів. Таким чином, відеозапис підтверджує лише факт виклику поліції та наявність сімейного конфлікту, але не доводить вчинення особою конкретних протиправних дій, передбачених диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до норм ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддя зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевіренні за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.
Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На підставі наведеного суд робить висновок, що відсутні докази, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи те, що під час розгляду справи в діях ОСОБА_1 не було встановлено ознак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, то провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя   Тарас САЛАЙЧУК