П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/10119/25
Провадження № 22-ц/4815/234/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого-судді – Шимківа С.С.,
суддів: – Ковальчук Н.М., Хилевича С.В., 
секретар судового засідання – Ковальчук Л.В.,

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Міура",
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міура" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2025 року (ухвалене у складі судді Левчука О.В., повий текст рішення суду складено 06 жовтня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міура" про стягнення грошових коштів за простим векселем, -

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міура" про стягнення грошових коштів за простим векселем.
Позов обґрунтовував тим, що 03 січня 2023 року ним укладений Договір про відступлення прав вимоги, за яким він отримав право вимоги за Договором позики №1/2011, який був укладений 04 лютого 2011 року між Підприємством-нерезидентом Компанією "DANSTAR IMPLEX LLP", company № НОМЕР_1 , юридичною особою зареєстрованою відповідно до законодавства Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії, та ТОВ "Міура", за яким відповідач отримав позику та виписав простий вексель серії АА №0062688 від 13 грудня 2022 року.
03 січня 2023 року через його представника ОСОБА_2 передано заяву-повідомлення боржнику, про те, що борг за Договором позики №1/2011 від 04 лютого 2011 року було відступлено позивачу та відповідно відповідач зобов`язаний повернути суму боргу позивачу. Заява-повідомлення отримана відповідачем 08 січня 2023 року.
04 січня 2023 року він уклав Договір купівлі-продажу фінансових інструментів №04/23-l, за яким він став власником простого векселя серії АА №0062688 від 13 грудня 2022 року на суму 185 200,00 доларів США, що на момент подання цього позову складає 7669 576, 48 гривень та отримав оригінал простого векселя серії АА №0062688 від 13 грудня 2022 року з вчиненим індосаментом на звороті простого векселя, за яким він є векселедержателем та має право вимоги щодо повернення грошових коштів за простим векселем. Додатково він отримав акт звірки взаємних розрахунків станом на 13 грудня 2022 року. 27 січня 2025 року відповідачу направлена заява про передачу повідомлення-вимоги про усунення порушення зобов`язання щодо сплати грошових коштів, цінних паперів та векселів. Відповідач отримав вказану заяву через представника позивача Сергієнко О.В.
Станом на момент подання даного позову відповідачем проігноровано виконання свого грошового зобов`язання за простим векселем та не сплачено грошових коштів.
Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 185 200,00 доларів США, що на момент подання цього позову складає 7 669 576, 48 гривень за простим векселем серії АА №0062688 від 13 грудня 2022 року.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міура" про стягнення грошових коштів за простим векселем – задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міура" на користь ОСОБА_1 заборгованість за простим векселем серії АА №0062688 від 13 грудня 2022 року в розмірі 185 200,00 (сто вісімдесят п`ять тисяч двісті) доларів США.
Повернуто ОСОБА_1 з Державного бюджету України частину судового збору у розмірі 7 570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок, сплаченого ним відповідно до квитанції № 0.0.4364739353.1 від 13 травня 2025 року.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міура" на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7 570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.
Рішення мотивовано тим, що станом на день звернення позивача до суду вексель залишається не оплаченим, що визнається відповідачем, тому суд дійшов висновку, що у позивача виникло право вимоги про виконання до ТОВ "Міура", як векселедавця, зобов`язання зі сплати грошової суми, визначеної у векселі.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, Товариство з обмеженою відповідальність "Міура", через свого представника – адвоката Хром`як Уляну Вікторівну, оскаржило його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом не застосовано до вказаних правовідносин статтю 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні", де вказано, що видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів.
Тобто, видати простий вексель можна тільки для того, аби оформити грошову заборгованість за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги. В даному випадку простий вексель видано у зв`язку із невиконанням умов договору позики, за яким утворилася заборгованість, що суперечить статті 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні". 
Виписати вексель для погашення заборгованості за договором позики законодавством заборонено.
Вексель застосовується для оформлення заборгованості за товари (роботи, послуги), у разі якщо така заборгованість не може бути у встановлені строки погашена грошовими коштами. У випадку ж із договором позики власне сам факт укладення договору позики означає оформлення заборгованості, і "переоформити" її на вексель у рамках договору позики неможливо, що власне було зроблено сторонами по справі і підтверджено судовим рішенням.
Додає, що загальними зборами Товариства з обмеженою відповідальністю "Міура" не приймалось рішення про надання згоди директору, видавати векселі на будь-яку суму чи здійснювати погашення боргу перед третіми особами шляхом видачі відповідних векселів, а також не приймалось рішення щодо подальшого схвалення видачі і оформлення векселів на будь-яку суму директором.
Таким чином, директор ТОВ діяв всупереч закону, Уніфікованому закону про переказні та прості векселі, Закону України "Про обіг векселів в Україні", а також положенням Статуту товариства. По-перше, він самовільно уклав договір позики грошових коштів №1/2011 від 04.02.2011 року на суму 600 000 дол. США, що перевищує 1 000 000 грн, без обов`язкового погодження загальних зборів учасників, чим прямо порушив пп.15 п.10.4 Статуту. По-друге, директор незаконно видав простий вексель "на забезпечення договору позики" на суму не повернутого боргу 185 000, 00 доларів США, хоча вексель не може видаватися за договором позики, а процедура його оформлення та підписання суперечила вимогам закону: не зазначено підстави уповноваження, а сам директор не мав статутних повноважень на видачу векселів та укладення правочинів понад встановлений Статутом ліміт у 1 000 000 грн. Випуск векселя відбувся з порушенням обов`язкової документарної форми, змістовних реквізитів, а також вимог до підписантів, встановлених статтями 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні" та статтею 75 Уніфікованого закону.
У разі перевищення повноважень представником особи, від імені якої вексель підписано, тобто, прийняття ним зобов`язання за векселем від імені іншої особи на суму, що перевищує ту, в межах якої він мав право діяти, зобов`язання переноситься на представника не в повному обсязі, а лише в межах перевищення. Спірний вексель видано і підписано посадовою особою - колишнім директором ТОВ "Міура" Сістуком А.О., який не був належним чином уповноважений на такі дії рішенням загальних зборів учасників, отже, з перевищенням повноважень.
Додає, що сам договір позики до позовної заяви не долучено, його зміст судом не досліджувався.
Покликається на пропуск строку позовної давності.
Вказує, що Товариство було зобов`язане повернути кошти за договором позики до 31.12.2014 року, а отже перебіг позовної давності розпочався 01.01.2015 року і мав закінчитися 01.01.2018 року.
У період з 07.06.2015 року до 17.12.2017 року Товариство здійснювало платежі за цим договором, що відповідно до ст. 264 ЦК України свідчить про визнання боргу та перериває перебіг позовної давності в межах строку її дії.
Оскільки останній платіж проведено 17.12.2017 року, новий перебіг трирічної позовної давності розпочався 18.12.2017 року та завершився 18.12.2020 року.
Позивач звернувся до суду лише 29.04.2025 року, тобто із пропуском позовної давності більш ніж на 4 роки і 4 місяці. Відтак, відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є безумовною підставою для відмови в позові.
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове – про відмову у задоволенні позову.
22 грудня 2025 року представником ОСОБА_1 – адвокатом Сергієнко О.В. подано відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність оскаржуваного рішення.
Вказує, що колишній керівник Сістук Андрій приступив виконувати обов`язки директора ТОВ "МІУРА" з 04 травня 2022 року, тобто, ТОВ "МІУРА" вже мала існуючу заборгованість перед Підприємством-нерезидентом Компанією "DANSTAR
IMPLEX LLP", company № ОС358549 за Договором позики №1/2011, що був укладений 04 лютого 2011 року та відповідно ТОВ "МІУРА" відображало наявний борг в розмірі 185 200, 00 доларів США.
Вексельне законодавство не містить положень для визначення належних повноважень осіб, які підписали вексель, а лише встановлює їх коло.
В Статуті підприємства не визначено, що для підпису векселя необхідна згода загальних зборів учасників.
Додає, що відповідно до п. 12. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК, продовжуються на строк його дії.
Законом України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" Пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) виключено, та строки позовної давності відновились з 04 вересня 2025 року.
Отже, строки позовної давності не були пропущенні.
Просить про залишення рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення.
04 березня 2026 року представником ОСОБА_1 – адвокатом Сергієнко О.В. подано клопотання про відкладення розгляду справи через її хворобу, а тому і неможливість брати участь у судовому засіданні. При цьому долучила медичний висновок №1111-9НЗС-4828-МН6В від 2026-03-04.
Заявлене клопотання підлягає відхиленню.
Так, відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належно повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тобто процесуальним законом надано право розглядати справу за відсутності сторін, які належно повідомлені про розгляд справи, незалежно від причин їх неявки.
Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 і його представник належно повідомлені про день, час та місце розгляду справи, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не подавали, а попереднє судове засідання у справі уже відкладалося за заявою адвоката Сергієнко О.В.
Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18).
Оскільки суд апеляційної інстанції не встановив неможливості розгляду справи за відсутності позивача і його представника, адвокатом Сергієнко О.В. реалізовано своє право на викладення відповідних аргументів у відзиві на апеляційну скаргу адвоката Хром`як У.В. та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (ст. 367 ЦПК України), розгляд колегією суддів справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника не свідчить про порушення норм процесуального права.
У судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ "МІУРА" – адвокат Шипілов О.В. підтримав подані ним до апеляційного суду 25.02.2026 року клопотання про витребування доказів та виклик свідків та про залучення третіх осіб. Вказані клопотання не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.
Так, згідно зі ст.ст. 13, 365, 367 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, в т.ч. з`ясовує питання про склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, на стадії апеляційного перегляду судового рішення до участі у справі може бути залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, лише і виключно особу, яка не брала участі у справі, зважаючи на обґрунтоване припущення, що оскаржуване рішення може вплинути на її права та обов`язки. У всіх інших випадках залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на цій стадії законом не допускається. 
При цьому колегія суддів бере до уваги і ухвалу Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 824/115/21, де зазначено, що "відповідно до пункту 1 частини першої статті 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду з`ясовує питання про склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; 2) визначає характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює; 3) з`ясовує обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень; 4) з`ясовує, які обставини визнаються чи заперечуються учасниками справи; 5) вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції; 6) за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача; 7) за клопотанням учасників справи вирішує питання щодо вжиття заходів забезпечення позову; 8) вчиняє інші дії, пов`язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи.
Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
Дослідивши доводи клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, та перевіривши додані до неї матеріали, Верховний Суд, як суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, оскільки в даному випадку оскаржуване судове рішення апеляційного суду, як суду першої інстанції, таких висновків чи вказівок про права та обов`язки China Export and Credit Insurance Corporation не містить".
Представник ТОВ "МІУРА" – адвокат Шипілов О.В. клопотав про витребування апеляційним судом доказів та виклик свідків. У цьому клопотанні він просить витребувати у ОСОБА_1 оригінали договору відступлення права вимоги від 03 січня 2023 року, укладеного позивачем з Компанією "Danstar Implex", company №ос358549; договору з купівлі-продажу фінансових інструментів №04/23-1 від 04 січня 2023 року, укладеного з Компанією "Danstar Implex", company №ос358549; повідомлення-вимоги позивача від 20 січня 2025 року про перерахування грошових коштів у сумі 2 607 380 доларів США заборгованості за простим векселем АА №0062679 від 13 грудня 2022 року, а також викликати в судове засідання як свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Між тим, частиною третьою ст. 367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Оскільки колегією суддів встановлено, що ТОВ "МІУРА" у суді першої інстанції відповідні клопотання не заявляло, а підстави для визнання неможливості подання доказів до Рівненського міського суду з причин, що об`єктивно не залежали від товариства, відсутні, тому зазначене клопотання до задоволення не підлягає. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 13 грудня 2022 року ТОВ "Міура" видало Компанії "DANSTAR IMPLEX LLP" co №ОС358549 простий вексель серії АА №0062688 на суму 185 200,00 доларів США. Строк пред`явлення до оплати у векселі зазначений - за пред`явленням (за вимогою).
03 січня 2023 року між Підприємством-нерезидентом Компанією "DANSTAR IMPLEX LLP", company № НОМЕР_1 , юридичною особою зареєстрованою відповідно до законодавства Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії, як первісним кредитором, та ОСОБА_1 , як новим кредитором, укладено Договір відступлення прав вимоги.
Відповідно до п. 1.1-1.5 вказаного Договору на умовах цього Договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору право вимоги за Договором позики №1/2011, що був укладений 04 лютого 2011 року Підприємством-нерезидентом Компанією "DANSTAR IMPLEX LLP", company № ОС358549 та ТОВ "Міура".
Відповідно до Договору позики, позичальник зобов`язаний повернути до 31 грудня 2014 року позикодавцю суму в розмірі 600 000,00 доларів США на платній основі, за користування позикою виплачуються відсотки в розмірі 0,5 процентів річних. Проценти за позикою нараховуються та сплачуються в кінці строку використання позики у розрахунку 360 днів у календарному році. Відсотки нараховуються на суму фактично отриманої позики та в разі порушення зобов`язання сплатити встановлені договором штрафи та пеню.
На дату укладення цього договору, неповернута сума позики складає 185 200, 00 доларів США.
Відповідно до Договору виданий вексель серії АА №0062688.
Цей Договір укладено на підставі ст. 512-514 Цивільного кодексу України та внаслідок укладання цього договору до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора за Договором позики.
Згідно п. 2.1-2.5 вказаного Договору моментом переходу права вимоги за Договором позики визначеними у п. 1.1. цього Договору від первісного кредитора до нового кредитора, є момент підписання цього Договору сторонами (представниками).
За цим Договором до нового кредитора переходять всі без винятку права та обов`язки первісного кредитора, передбачені чинним законодавством України та Договором позики.
З моменту набуття новим кредитором права вимоги до позичальника за Договором позики, всі зобов`язання зберігають силу у зв`язку з відступленням первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржника.
Протягом п`яти робочих днів з дня підписання цього договору первісний кредитор зобов`язується надіслати (листом з повідомленням про вручення або наручно з проставленням підпису уповноваженої особи та скріпленої печаткою (за наявності)) повідомлення боржнику про здійснення первісним кредитором новому кредитору відступлення права вимоги за Договором позики.
Вартість відступлених прав вимоги за Договором позики та Договором іпотеки, що є предметом цього Договору, була сплачена новим кредитором первісному кредитору в повному обсязі (а.с. 20-21).
08 січня 2023 року директором ТОВ "Міура" Сістуком А.О. отримано від представника ОСОБА_1 заяву-повідомлення боржнику від 03 січня 2023 року, згідної якої повідомлено про зміну первісного кредитора на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 03 січня 2023 року, а саме, що Підприємство-нерезидент Компанія "DANSTAR IMPLEX LLP", company № НОМЕР_1 , юридична особа зареєстрована відповідно до законодавства Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії передало право вимоги на нового кредитора – ОСОБА_1 . Відповідно до цього, повернення взятих грошових коштів відбуватиметься новому кредиторові (а.с. 24)
04 січня 2023 року між Підприємством-нерезидентом Компанією "DANSTAR IMPLEX LLP", company № НОМЕР_1 , юридичною особою зареєстрованою відповідно до законодавства Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії, як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, укладено Договір з купівлі-продажу фінансових інструментів №04/23.
Відповідно до п. 1.1-1.2 вказаного Договору, на умовах, передбачених чим Договором, продавець продає (передає у власність покупця), а покупець купує (приймає у власність від продавця та оплачує) нижчезазначені фінансові інструменти: 1.1.1 Вид/тип/різновид/найменування ФІ: простий вексель; 1.1.2. Найменування емітента ФІ: ТОВ "Міура"; 1.1.3. Ідентифікаційний код емітента ФІ: 19485164; 1.1.4. Серія ФІ (за наявності): АА №0062688; 1.1.5. Форма випуску ФІ: паперова; 1.1.6. Форма існування ФІ: фізична; 1.1.7. Дата погашення ФІ: -; 1.1.8. Номінальна вартість одного ФІ: 185 200,00 дол. США; 1.1.9. Загальна кількість ФІ, штук: 1; 1.1.10, Загальна номінальна вартість ФІ: 185 200,00 дол. США; 1.1.11. Ціна одного ФІ: 185 200,00 дол. США; 1.1.12. Загальна вартість ФІ (сума Договору): 185 200,00 дол. США.
Вартість встановлюється за домовленістю сторін з урахуванням ФІ (вексель серії АА №0062688) визначається відповідно до Протоколу визнання вартості на момент передачі векселя з урахуванням котирувань аналогічних фінансових інструментів.
Відповідно до п. 2.1-2.4 вказаного Договору купівля-продаж ФІ за цим Договором здійснюється поза організованим ринком. Розрахунки за Договором проводяться без дотримання принципу "поставка ФІ проти оплати" (без застосування вимог, встановлених ч. 1 ст. 20 Закону України "Про депозитарну систему України"), в порядку та строки,- визначені цим Договором, та відповідно до вимог чинного законодавства України.
Покупець зобов`язаний не пізніше 31 січня 2023 року: перерахувати грошові кошти у розмірі загальної вартості ФІ, вказаній у підпункті 1.1.12. пункту 1.1. цього Договору, на рахунок продавця або іншими інструментами розрахунку, в тому числі: криптовалюта, цінні папери, готівкові кошти та інше.?
Купівля-продаж ФІ за цим Договором здійснюється за визначеними нижче реквізитами продавця: Компанія "DANSTAR IMPLEX LLP", company № ОС358549, Shepherd Market, 8, Office 21, London, Mayfair, W1J7JY, United Kingdom, Acc. № LV80 A1ZK 0000 0103 2990 6, JSC AIZKRA UKLES BANKA, Riga, Latvia,SWIFT code AIZK LV 22.
Право власності на ФІ за цим Договором переходить від продавця до покупця з моменту фізичної передачі ФІ та укладення даного договору.
Згідно з індосаментом на простому векселі серії АА №0062688, вчиненому Компанією "DANSTAR IMPLEX LLP", company №ОС358549, відступлено право вимоги за цим простим векселем до ОСОБА_5 , за Договором відступлення прав вимоги від 03 січня 2023 року.
Представником ОСОБА_1 ОСОБА_6 передано ТОВ "Міура" Заяву про передачу повідомлення-вимоги про усунення порушення зобов`язання щодо сплати грошових коштів, цінних паперів та векселів від 20 січня 2025 року, згідно якої ОСОБА_1 вимагав негайного виконання порушеного зобов`язання, що виникло відповідно до простого векселя серії АА №0062688 від 13 грудня 2022 року у строк, що не перевищує 7 днів, з моменту отримання ТОВ "Міура" цього повідомлення-вимоги. Заяву про передачу повідомлення-вимоги про усунення порушення зобов`язання щодо сплати грошових коштів, цінних паперів та векселів отримано наручно 27 січня 2025 року директором ТОВ "Міура" Сістуком А.О., про що проставлено підпис та скріплено печаткою ТОВ "Міура".
Вважаючи, що ТОВ "МІУРА" ухиляється від виконання свого грошового зобов`язання за простим векселем, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення заборгованості за простим векселем серії АА №0062688 від 13 грудня 2022 року.
Правовідносини, що виникли між сторонами щодо обігу векселів в Україні, регулюються Конвенцією, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Конвенцією про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів (підписані в Женеві 07 червня 1930 року), а також законами України від 05 квітня 2001 року № 2374-ІІІ "Про обіг векселів в Україні", від 06 липня 1999 року № 826-ХІV "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", від 06 липня 1999 року № 827-ХІV "Про приєднання України до Женевської Конвенції 1930 року про врегулюванню деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", від 06 липня 1999 року № 828-ХІV "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів".
Вексельні правочини (зокрема, щодо видачі, акцептування (в тому числі в порядку посередництва), індосування, авалювання та оплати векселя), окрім положень спеціального законодавства, регулюються загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов`язання: ст. 202-211, 215-236, 509-609 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні", векселі (переказні і прості) складаються в документарній формі на бланках з відповідним ступенем захисту від підроблення, форма та порядок виготовлення яких затверджуються Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Національним банком України з урахуванням норм Уніфікованого закону, і не можуть бути переведені в бездокументарну форму (знерухомлені).
Вексель, який видається на території України і місце платежу за яким також знаходиться на території України, складається державною мовою. Найменування трасанта або векселедавця, інших зобов`язаних за векселем осіб заповнюється тією мовою, якою визначено офіційне найменування в їх установчих документах.
Вексель підписується, зокрема, від імені юридичних осіб - власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами. У разі якщо вексель підписується уповноваженою особою, до тексту векселя включається посилання на внутрішній документ юридичної особи, відповідно до якого уповноважена особа має право підписувати вексель.
Згідно ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі (далі – Уніфікований закон) простий вексель містить: назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; безумовне зобов`язання сплатити визначену суму грошей; зазначення строку платежу; зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; найменування особи, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж; зазначення дати і місця видачі простого векселя; підпис особи, яка видає документ (векселедавець).
Відповідно до статті 76 Уніфікованого закону, документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у попередній статті, не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених нижче у цій статті.
Простий вексель, строк платежу в якому не зазначено, вважається таким, що підлягає оплаті за пред`явленням.
При відсутності особливого зазначення, місце, де видано документ, вважається місцем платежу і, разом з тим, місцем проживання векселедавця.
Простий вексель, в якому не вказано місце його видачі, вважається виданим у місці, зазначеному поруч з найменуванням векселедавця.
Згідно положень статті 77 Уніфікованого закону, до простих векселів застосовуються такі самі положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11–20); строку платежу (статті 33–37); платежу (статті 38–42); права регресу у разі неплатежу (статті 43–50, 52–54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59–63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).
До простого векселя також застосовуються такі положення: положення, які стосуються переказного векселя, який підлягає оплаті за адресою третьої особи або у місцевості, іншій, ніж місце проживання трасата (статті 4 і 27); застереження про відсотки (стаття 5); розбіжності щодо суми, яка підлягає оплаті (стаття 6); наслідки підпису відповідно до умов, зазначених у статті 7; наслідки підпису особи, яка діє без повноважень або з перевищенням своїх повноважень (стаття 8); і положення, які стосуються бланкового переказного векселя (стаття 10).
До простого векселя також застосовуються такі положення: положення щодо забезпечення авалем (статті 30–32); у випадку, передбаченому в останньому абзаці статті 31, якщо в авалі не зазначено, за кого він даний, вважається, що він даний за векселедавця простого векселя.
Згідно з частиною першою статті 16 Уніфікованого закону, власник переказного векселя вважається його законним держателем, якщо його право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній індосамент є бланковим.
Частиною першою статті 11, статтею 13 Уніфікованого закону встановлено, що будь-який переказний вексель, навіть виданий без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту.
Індосамент повинен бути написаний на переказному векселі або на приєднаному до нього аркуші (алонжі). Він повинен бути підписаний індосантом.
Індосамент може не містити найменування особи, на користь якої він вчинений, або може складатися лише з одного підпису індосанта (бланковий індосамент). В останньому випадку для того, щоб мати чинність, індосамент повинен бути написаний на звороті переказного векселя або на приєднаному до нього аркуші (алонжі).
Статтею 15 Уніфікованого закону передбачено, що індосант відповідає за акцепт і за платіж, якщо не обумовлено протилежне.
Суд, розглядаючи спори, пов`язані з обігом векселів, повинен перевіряти, чи відповідає документ формальним вимогам, що дозволяють розглядати його як цінний папір (вексель).
Згідно положень статті 194 ЦК України, в редакції на момент видачі векселя, цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.
Як вказано у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08 червня 2007 року № 5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов`язаних з обігом векселів" (далі – Постанова № 5) відповідно до абзацу першого статті 11 Уніфікованого закону будь-який переказний вексель, у тому числі виданий без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту. Вчинений на векселі, що не має обмежень на його передачу за індосаментом, або на приєднаному до нього аркуші (алонжі) напис про передачу прав на вексель іншій особі повинен розглядатися як індосамент, якщо з його змісту не випливає, що особа, яка вчинила такий напис, має намір передати права в загальноцивільному порядку (у порядку відступлення права вимоги). Усі положення про індосамент поширюються і на простий вексель.
В абзацах 1-3, 7 пункту 7 Постанови № 5 зазначено, що згідно зі статтями 16, 77 Уніфікованого закону особа, у якої знаходиться вексель, вважається його законним держателем, якщо її право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній із них є бланковим. При цьому закреслені індосаменти вважаються ненаписаними.
З огляду на викладене суди під час розгляду вимог осіб, у яких знаходиться вексель, мають перевіряти, чи є позивач останнім набувачем прав за векселем по безперервному ряді індосаментів. Ряд вексельних індосаментів має бути послідовним, тобто кожний попередній індосат є наступним індосантом. Місце розташування передавальних написів на векселі або на приєднаному до нього аркуші (алонжі) і дати їх вчинення (якщо вони є) при визначенні безперервності індосаментів до уваги не беруться.
Законний векселедержатель не зобов`язаний доводити наявність і дійсність своїх прав за векселем, вони вважаються наявними і дійсними. Доведення протилежного – обов`язок особи, якій пред`явлено вимогу за векселем.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
За змістом положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Простий вексель серії АА №0062688 на суму 185 200,00 доларів США, виданий 13 грудня 2022 року ТОВ "Міура" компанії "DANSTAR IMPLEX LLP" co №ОС358549, який в подальшому придбаний в "DANSTAR IMPLEX LLP", company №ОС358549 ОСОБА_1 на підставі Договору з купівлі-продажу фінансових інструментів №04/23 містить всі необхідні реквізити, передбачені для простого векселя положеннями Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі.
Доказів розірвання Договору про відступлення прав вимоги, укладеного позивачем з Компанією "DANSTAR IMPLEX LLP", company №ОС358549, та Договору купівлі-продажу фінансових інструментів №04/23, укладеного позивачем з Компанією "DANSTAR IMPLEX LLP", company №ОС358549, їх судового оскарження, чи визнання їх недійсними ТОВ "Міура" не надано.
Оскільки ТОВ "Міура" не погасило наявну заборгованість за векселем серії АА №0062688 на суму 185 200,00 доларів США, у позивача виникло право вимоги про виконання до ТОВ "Міура", як векселедавця, зобов`язання зі сплати грошової суми, визначеної у векселі.
За встановлених обставин, місцевим судом правомірно задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ТОВ "Міура" на користь позивача заборгованість за простим векселем серії АА №0062688 від 13 грудня 2022 року в розмірі 185 200,00 доларів США.
Доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строку позовної давності апеляційним судом відхиляються, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 12. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК, продовжуються на строк його дії.
Законом України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" Пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) виключено, перебіг строків позовної давності відновлено з 04 вересня 2025 року.
Отже, станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду з позовом (20 травня 2025 року) строки позовної давності останнім не пропущено.
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міура" залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя      Шимків С.С.

Судді:  Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.