Справа №345/650/26 
Провадження № 2/345/1071/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді   Онушканича В.В.
з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом  ОСОБА_2 до Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в поряку спадкування,

в с т а н о в и в :
Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке він фактично прийняв після смерті своїх батьків: мами ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Коли позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті брата, їй було відмовлено у видачі свідоцтва на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на майно. Тому позивачка змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно.
Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав, просить суд його задоволити.
Представник відповідача подала заяву про розгляд справи без її участі, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивачки – ОСОБА_3 (а.с.10). 
Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Лесюк П.В. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на майно (а.с.4).
Судом встановлено, що відповідно до довідки №180 від 09.10.2025 року, яка видана Перевозецьким старостинським округом Войнилівської селищної ради (а.с.16), головою домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 була ОСОБА_4 , будинок був побудований у 1960 році.
З довідки №173 від 02.10.2025 року, яка видана Перевозецьким старостинським округом Войнилівської селищної ради (а.с.17), згідно із записом в погосподарській книзі виконкому Перевозецького старостинського округу (книга №1 с.Перевозець за 2011-2015-2023 р.р.) за ОСОБА_4 значиться житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою від 17.11.2025 року №00416, яка видана ОКП «Івано-Франківське ОБТІ», згідно архівних даних реєстрація права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась (а.с.14).
З копії технічного паспорта вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по  АДРЕСА_1 було збудовано до 1991 року (а.с.18-20).
За пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації.
Отже, ОСОБА_4 належало на праві власності будинковолодіння по АДРЕСА_1 . 
Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.22). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Із довідки №173 від 02.10.2025 року, яка видана Перевозецьким старостинським округом Войнилівської селищної ради (а.с.17), встановлено, що на день смерті ОСОБА_4 разом із нею проживали її чоловік ОСОБА_5 та її син ОСОБА_3 . Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , будучи спадкоємцями І черги після смерті ОСОБА_4 , відповідно до ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , проживаючи спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.23). Відповідно до довідки від 18.03.2026 року №47, яка видана виконкомом Войнилівської селищної ради, разом із ОСОБА_5 на час його смерті проживав його син ОСОБА_3 . Таким чином, ОСОБА_3 , будучи спадкоємцем І черги після смерті ОСОБА_5 , відповідно до ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , проживаючи спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
Отже, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина в цілому на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке фін фактично успадкував після смерті своїх батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Позивачка, як спадкоємець ІІ черги за законом після смерті брата ОСОБА_3 , відповідно до ст.1269 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті, звернувшись із заявою про прийняття спадкового майна (а.с.6).
Син спадкодавця - ОСОБА_6 , як спадкоємець першої черги, відмовився від прийняття спадщини після смерті свого батька, що підтвреджується відповідною заявою, яка була подана ним нотаріусу.
Інших осіб, які б приймали спадщину після смерті спадкодавця, нема.
Орган місцевого самоврядування на спадкове майно не претендує.
Таким чином, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачкою права власності на спадкове майно.
На підставі викладеного, ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 259, 263-265 ЦПК України, 
у х в а л и в :
Позов задоволити.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 03.04.2026 року.

Головуючий