КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Кропивницький Справа № 640/19075/21
провадження № 2-іс/340/653/25 
Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Борсан" (далі – позивач) до Київської митниці (далі – відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
- № 0000080/7.8-19-02 від 28.08.2020 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності у розмірі 126 546,99 (сто двадцять шість тисяч п`ятсот сорок шість) грн 99 коп., а саме: 101 237,59 грн за податковими зобов`язаннями та 25 309,40 грн за штрафними санкціями;
- № 0000081/7.8-19-02 від 28.08.2020 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезення на митну територію України товарів у розмірі 25 309,40 (двадцять п`ять тисяч триста дев`ять) грн 40 коп., а саме: 20 247,52 грн за податковими зобов`язаннями та 5 061,88 грн за штрафними санкціями.
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2021 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду, відкрито провадження у справі, розгляд якої було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (т.1 а.с.217-218).
На виконання положень Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду", у відповідності з Порядком передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженим наказом ДСА України №399 від 16.09.2024, згідно супровідного листа Київського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 № 01-19/3049/25 до Кіровоградського окружного адміністративного суду передано 689 судових справ (у тому числі дану справу) (т. а.с.150). 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2025, справу № 640/19075/21 передано на розгляд судді А.В. Сагуну (т.1 а.с.151).
Ухвалою судді від 30.06.2025 року справу було прийнято до провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім того, замінено відповідача Київську митницю Держмитслужби на її правонаступника – Київську митницю (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8А, ЄДРПОУ ВП: 43997555) (т.2 а.с.152-153).
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідачем за результатами документальної невиїзної перевірки неправомірно змінено класифікацію задекларованих ним товарів за кодами УКТ ЗЕД, що призвело до донарахування ввізного мита та податку на додану вартість і прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Позивач вважає, що класифікація товарів ним здійснена правильно та відповідно до їх основних властивостей, а тому спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.
Представник відповідача подав відзив, у якому заперечив проти позову, зазначивши, що під час перевірки було встановлено порушення правил класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД, у зв`язку з чим митним органом правомірно змінено код товарів та донараховано митні платежі і податок на додану вартість відповідно до вимог Митного та Податкового кодексів України (т.2 а.с.1-15). 
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій виклав заперечення проти доводів відповідача (т.2 а.с.57-63).
Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, у яких спростував аргументи позивача та просив відмовити у задоволенні позову (т.2 а.с.70-74).
У свою чергу, представник позивача подав відповідь на заперечення (т.2 а.с.138-141).
Фактичні обставини справи, встановлені судом. 
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 351 Митного кодексу України, наказом Київської митниці Держмитслужби від 10.07.2020 № 245 "Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ "БОРСАН" (ЄДРПОУ 31811766) вимог законодавства України з питань митної справи" проведена документальна невиїзна перевірка дотримання позивачем вимог законодавства України з питань митної справи у частині правильності класифікації товару, а саме: "DESPINA РОЗЕТКА КОМП`ЮТЕРНА (RJ45 САТ 6); DESPINA РОЗЕТКА З USB ЗАРЯДКОЙ; Світлорегулятор 800 Вт Mono Electric, DESPINA; DESPINA ДИММЕР 800 W; Розетка телефона цифрова (623K CAT3) Mono Electric, DESPINA; Розетка HI-FI 2 входи, DESPINA", за кодами УКТ ЗЕД 8536 69 10 00 (ставка ввізного мита 0% від митної вартості) та 8533 39 00 00 (ставка ввізного мита 0% від митної вартості), щодо яких проведено митне оформлення, за наступними МД: 
- від 04.07.2017 №UA100080/2017/237180 та №UA100080/2017/237182, 
- від 03.08.2017 №100080/2017/237746, 
- від 17.08.2017 №100080/2017/238042, 
- від 29.08.2017 №100080/2017/238272, 
- від 01.11.2017 №100080/2017/239544, 
- від 28.11.2017 №100080/2017/240167, 
- від 11.12.2017 №100080/2017/240463, 
- від 16.04.2018 №100080/2018/256757, 
- від 14.05.2018 №100080/2018/257315, 
- від 31.05.2018 №100080/2018/257728, 
- від 25.07.2018 №100080/2018/258775, 
- від 03.10.2018 №100080/2018/260221, 
- від 01.11.2018 №100080/2018/260916, 
- від 19.11.2018 №100080/2018/261247, 
- від 26.02.2019 №100080/2019/262992, 
- від 29.05.2019 №100080/2019/265078, 
- від 29.07.2019 №100080/2019/266539, 
- від 02.09.2019 №100080/2019/267411, 
- від 03.12.2019 №100080/2019/612717 та від 24.02.2020 №100090/2020/551609.
За результатами перевірки складено акт від 27.07.2020 р. № 45/20/7.8-19-02/31811766, згідно висновків якого встановлено порушення: 
- Закону України "Про Митний тариф України", ОПІ 1 та 6, частини 1 та підпункту "г" пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України, що стосується неправильної класифікації товару в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 110 423,75 грн; 
- пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 22 084,75 грн (т.2 а.с.17-27).
Зокрема, за результатами проведеної перевірки у частині правильності класифікації товару "DESPINA РОЗЕТКА КОМП`ЮТЕРНА (RJ45 САТ 6); DESPINA РОЗЕТКА З USB ЗАРЯДКОЙ; Світлорегулятор 800 Вт Mono Electric, DESPINA; DESPINA ДИММЕР 800 W; Розетка телефона цифрова (623K САТЗ) Mono Electric, DESPINA; Розетка HI-FI 2 входи, DESPINA", за кодами 8536 69 10 00 та 8533 39 00 00 згідно з УКТ ЗЕД за вищевказаними митними деклараціями, відповідно до частини 4 статті 69 та частини 14 статті 354 МКУ, з урахуванням положень ОПІ 1 та 6, Пояснень до товарних категорій 8536 69 90 90 та 8536 50 80 00 визначено, що імпортовані товари повинні класифікуватись за кодами 8536 69 90 90 (ставка ввізного мита 5% від митної вартості) та 8536 50 80 00 (ставка ввізного мита 5% від митної вартості) згідно з УКТ ЗЕД.
21.08.2020 (вх.№30224/11) позивачем подано заперечення на акт перевірки (т.2 а.с.34-38).
За результатами опрацювання заперечень митний орган частково погодився із ними та виклав висновки акту перевірки в редакції, зазначеній на сторінці 6 відповіді митного органу на заперечення за вих. № 7.8-1/19/11/16905 від 27.08.2020. Одночасно митний орган зробив перерахунок донарахованих сум з урахуванням внесених змін, у зв`язку із чим загальна сума занижених податкових зобов`язань склала 121 485,11 грн, з них мито – 101 237,59 грн, ПДВ – 20 247,52 грн (т.2 а.с.39-45). 
На підставі акту невиїзної документальної перевірки (з урахуванням внесених змін за результатами опрацювання заперечення позивача) відповідачем винесено відносно позивача податкові повідомлення-рішення від 28.08.2020 року: 
- № 0000080/7.8-19-02, яким збільшено суму грошового зобов`язання з мита на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності в розмірі 126 546,99 грн, з яких: 101 237,59 грн за податковими зобов`язаннями та 25 309,40 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (т.2 а.с.28-29); 
- № 0000081/7.8-19-02, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 25 309,40 грн, з яких 20 247,52 грн за податковими зобов`язаннями та 5 061,88 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (т.2 а.с.30-31).
Незгода позивача з такими рішеннями зумовила його звернення до суду з позовом. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 
Частиною другою статті 1 Митного кодексу України (далі – МК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. 
Пунктом 24 частини першої статті 4 МК України встановлено, що митний контроль митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку;
Перевірка правильності класифікації згідно з українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності є одним з етапів митного контролю.
Відповідно до статті 67 Митного кодексу України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
Згідно частини першої статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. 
Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД (частина друга статті 69 МК України).
Частинами третьою, четвертою та п`ятою статті 69 МК України передбачено, що на вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. 
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. 
Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. У свою чергу, митний орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта.
Так, відповідно до пункту 7 частини першої статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 345 МК України митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення. 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.
Згідно до частини першої статті 354 МК України результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. За результатами зустрічної звірки складається довідка.
Податкове повідомлення-рішення приймається керівником митного органу або його заступником з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству (частина дванадцята статті 354 МК України).
Відтак, митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових/позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо, зокрема, правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення. При цьому такі перевірки проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України (далі – ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 102.1 статті 102 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. 
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, митна декларація від 04.07.2017 р. № UA100080/2017/237180 подана позивачем 04.07.2017 р., тоді як оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом 28.08.2020 р.. Отже, з дня подання зазначеної митної декларації по день винесення спірних податкових повідомлень-рішень минуло 1152 календарний день.
Водночас, при обчисленні строку давності, визначеного статтею 102 ПК України, не підлягає врахуванню період законодавчого зупинення перебігу таких строків у зв`язку із запровадженням карантинних заходів. 
Зокрема, 18.03.2020 р. набрав чинності Закон України від 17.03.2020 р. № 533-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктами 52-1 – 52-5.
Відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу (що становить 75 календарних днів).
Відтак, фактичний перебіг строку давності, передбаченого пунктом 102.1 статті 102 ПК України, з дня подання митної декларації від 04.07.2017 р. № UA100080/2017/237180 по день прийняття податкових повідомлень-рішень від 28.08.2020 становить 1077 календарних днів (1152 - 75 днів зупинення строку), що не перевищує встановлений законом граничний строк у 1095 днів.
Отже, доводи позивача про те, що він є вільним від сплати сум грошових зобов`язань є необґрунтованими та спростовуються наведеними розрахунками, а також положеннями податкового законодавства, якими передбачено зупинення перебігу таких строків на період дії карантинних обмежень, запроваджених у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). 
Стосовно виявлених у ході проведеної перевірки порушень позивачем митних правил та заниження ввізного мита та податку на додану вартість, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Як зазначалось судом, за наслідками документальної невиїзної перевірки дотримання позивачем вимог законодавства з питань митної справи у частині правильності класифікації товару за кодами згідно з УКТ ЗЕД, оформленої актом від 27 липня 2020 р. № 45/20/7.8-19-02/31811766, відповідач дійшов висновку про невірне визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД за митними деклараціями за 2017-2019 роки, що, в свою чергу, призвело до заниження суми податків і зборів, що справляються під час митного оформлення товару на загальну суму 121 485,11 грн, з них мито – 101 237,59 грн, ПДВ – 20 247,52 грн.
Відповідно до частини першої статті 271 МК України мито – це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
Одним із видів мита є ввізне мито, яке встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України, платником якого є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом. 
Згідно до статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України. 
Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. 
Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. 
Відповідно до частини першої статті 300 МК України умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. 
Згідно з підпунктом "в" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України. 
Пункт 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України визначає дату подання митної декларації для митного оформлення. 
Відповідно до пункту 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. 
Таким чином, у разі ввезення товару на митну територію України виникає податковий обов`язок зі сплати ввізного мита, а також податку на додану вартість, розмір яких залежить від митної вартості товару.
Статтею 266 МК України встановлено обов`язок декларанта здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, та сплатити митні та інші платежі.
Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 "Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, визначено графи МД, які заповнюються декларантом самостійно. Зокрема, графа 33 МД, в якій зазначається код товару згідно з УКТ ЗЕД та графа 47 МД, в якій наводяться відомості про нарахування митних платежів, заповнюються декларантом. 
Частиною другою статті 293 МК України визначено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.
Термін "класифікація товару" для цілей розділу IV МК України міститься в пункті 3 Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України затвердженого наказом Мінфіну України від 30.05.2012 № 650 (далі – Порядок № 650), та розуміється як визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, передбачених Законом України “Про Митний тариф України” (далі - Основні правила інтерпретації УКТЗЕД), з урахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання статті 68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.
Також, у пункті 3 розділу І Порядку № 650 визначено, що контроль правильності класифікації товарів - перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.
Згідно з пунктами 1, 2 розділу ІІІ Порядку № 650 декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Митного кодексу України, а посадові особи митного поста здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. 
Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку № 650 передбачено, що контроль правильності класифікації товарів здійснюється, зокрема, шляхом перевірки відповідності відомостей про товар та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД з урахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу.
Відповідно до приписів Основних правил інтерпретації УКТЗЕД Митного тарифу України, встановленого Законом України "Про Митний тариф України" від 19.09.2013 №584-VII, класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:
1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:
2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;
(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини.
Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.
3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:
(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;
(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3(a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;
(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.
4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.
5. На додаток до наведеного до зазначених нижче товарів застосовуються такі правила:
(a) футляри для фотоапаратів, музичних інструментів, зброї, креслярського приладдя, прикрас та подібні вироби, які мають спеціальну форму і призначені для зберігання відповідних виробів або набору виробів, придатні для тривалого використання разом з виробами, для яких вони призначені, класифікуються разом з упакованими в них виробами. Це правило не поширюється на тару (упаковку), що становить разом з виробом одне ціле і надає останньому істотно іншої властивості;
(b) відповідно до правила 5 (a) тару (упаковку) разом з товарами, які в ній містяться, слід класифікувати разом з цими товарами, якщо вона належить до такого типу тари (упаковки), яка зазвичай використовується для упакування цих товарів. Це положення є необов`язковим, якщо ця тара (упаковка) придатна для повторного використання.
6. Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше. 
З аналізу Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД Митного тарифу України, встановлених Законом України "Про Митний тариф України" від 19 вересня 2013 року №584-VII, убачається, що класифікація товарів здійснюється насамперед виходячи з назв товарних позицій та відповідних приміток до розділів і груп, а не лише з формальних назв розділів чи груп, які мають допоміжний характер. При цьому вирішальним є врахування об`єктивних характеристик товару та його властивостей. У разі, якщо товар може бути віднесений до кількох товарних позицій, перевага надається тій позиції, яка містить більш конкретний опис товару, а у випадку багатокомпонентних товарів – тій позиції, що відповідає матеріалу чи компоненту, який визначає його основні властивості. Лише за неможливості застосування цих критеріїв товар підлягає класифікації за товарною позицією з найбільшим порядковим номером або за аналогією з найбільш подібними товарами. 
Крім того, для юридичних цілей класифікація товарів у межах товарних підпозицій, категорій і підкатегорій здійснюється виключно з урахуванням назв таких підпозицій та приміток до них із застосуванням наведених правил mutatis mutandis, тобто з урахуванням загальних принципів інтерпретації. Таким чином, саме об`єктивні властивості та функціональне призначення товару є визначальними критеріями для його віднесення до відповідного коду УКТ ЗЕД, а не лише окремі елементи опису чи приклади використання, наведені у поясненнях до товарних позицій. 
Оцінюючи доводи відповідача щодо необхідності перекласифікації задекларованих позивачем товарів за кодами 8536 69 90 90 та 8536 50 80 00, суд виходить з того, що відповідно до Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД класифікація товарів здійснюється на підставі їх об`єктивних характеристик і функціонального призначення, визначених у назві відповідної товарної позиції та примітках до розділів і груп. 
Товарна позиція 8536 охоплює електричну апаратуру для приєднання до електричних кіл або в електричних колах для напруги не більш як 1000 В, зокрема штепсельні вилки, розетки та інші з`єднувачі. З матеріалів справи вбачається, що задекларовані позивачем товари (розетки типу RJ45 категорій CAT3 та CAT6, USB-розетки, розетки типу Hi-Fi) за своїми конструктивними і функціональними властивостями є з`єднувачами для електричних та інформаційних кабелів, тобто відповідають загальному опису товарної позиції 8536 УКТ ЗЕД. 
Посилання відповідача на те, що підкатегорія 8536 69 10 00 охоплює виключно вилки і розетки для коаксіальних кабелів, саме по собі не є достатньою підставою для висновку про помилковість заявленої декларантом класифікації. Визначальним критерієм для віднесення товару до відповідного коду УКТ ЗЕД є його об`єктивне функціональне призначення як елемента для приєднання електричних кіл, а не виключно вид кабелю, з яким такий товар може використовуватися. 
При цьому відповідач, обґрунтовуючи необхідність перекласифікації товарів за кодом 8536 69 90 90, не навів належних та допустимих доказів того, що спірні розетки за своїми технічними характеристиками і призначенням не можуть бути віднесені до коду, заявленого позивачем у митних деклараціях, та що їх об`єктивні властивості відповідають саме товарній підкатегорії 8536 69 90 90. 
Аналогічно, посилання на необхідність перекласифікації товару "світлорегулятор 800 Вт Mono Electric, DESPINA; DESPINA ДИММЕР 800 W" за кодом 8536 50 80 00 ґрунтується на загальному твердженні про його призначення для вмикання, вимикання та регулювання потужності освітлення. Водночас із приписів Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД убачається, що класифікація товару має здійснюватися з урахуванням конкретних технічних характеристик виробу, а не лише його назви чи узагальненого функціонального опису. Сам по собі факт належності світлорегулятора до апаратури для керування електричними колами не свідчить про неправильність первинної класифікації, здійсненої позивачем (декларантом), за відсутності встановлених митним органом порушень у вигляді подання недостовірних або неповних відомостей про товар.
Посилання відповідача на рішення від 19.03.2020 року №KT-UA100000-0051-2020 суд визнає необґрунтованими, оскільки згідно з вимогами митного законодавства кожен товар підлягає класифікації індивідуально, виходячи з його конкретних технічних характеристик та об`єктивних властивостей. Рішення про класифікацію товару, прийняте щодо іншої поставки та після завершення митного оформлення спірних товарів, не може автоматично застосовуватися до правовідносин, які виникли раніше.
Крім того, вказане класифікаційне рішення було прийняте після завершення митного оформлення товарів та після їх пропуску на митну територію України, тому воно не могло впливати на правомірність визначення коду товару декларантом під час митного оформлення та не може бути підставою для ретроспективної зміни класифікації товару. 
За таких обставин доводи відповідача щодо перекласифікації спірних товарів за кодами 8536 69 90 90 та 8536 50 80 00 ґрунтуються переважно на формальному тлумаченні положень УКТ ЗЕД та не підтверджені належними і допустимими доказами, які б свідчили про неправильність первинної класифікації товарів, здійсненої декларантом під час митного оформлення. 
При цьому, слід також зазначити про те, що згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. 
Згідно пункту "г" частини восьмої статті 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді коду товару згідно з УКТ ЗЕД. 
Відповідно до частини п`ятої статті 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.
Суд звертає увагу, що під час проведення митного оформлення будь-які зауваження щодо правильності заповнення митної декларації стосовно класифікації та кодування товару були відсутні, документи, які були подані декларантом для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД у митного органу сумнівів не викликали, додаткові документи не витребовувались. Митним органом не приймалось рішення про визначення іншого коду товару, чим погоджено код товару згідно з УКТ ЗЕД. 
Крім того, виходячи із змісту частини шостої статті 69 МК України, донарахування сум податкових зобов`язань після завершення процедури митного оформлення товарів, можливо виключно в разі умисного подання платником податків недостовірних документів або недостовірної інформації під час митного оформлення.
Матеріали справи не містять жодних доказів того, що під час митного оформлення декларантом подано неповну чи недостовірну інформацію про товар, яка могла вплинути на визначення його коду згідно з УКТ ЗЕД. Вказані обставини не встановлені контролюючим органом і не відображені в акті документальної невиїзної перевірки, що свідчить про відсутність передбачених частиною шостою статті 69 МК України умов для застосування до позивача негативних наслідків, пов`язаних із нібито неправильною класифікацією товару.
Крім того, матеріали справи не містять доказів проведення будь-яких досліджень або лабораторних випробувань спірних товарів, необхідних для вирішення складного випадку класифікації, як це передбачено частиною п`ятою статті 69 та пунктом 1 частини першої статті 356 МК України. Відсутність таких дій митного органу додатково свідчить про те, що спірні рішення про донарахування податкових зобов`язань не ґрунтується на об`єктивному визначенні характеристик товару, що визначають його код за УКТ ЗЕД.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 28.08.2020 року № 0000080/7.8-19-02 та № 0000081/7.8-19-02 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем без належних правових підстав, із порушенням вимог митного та податкового законодавства щодо визначення коду товару за УКТ ЗЕД та, як наслідок, розміру податкових зобов`язань.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. 
Згідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2 280,00 грн (т.1 а.с.206), який в сумі 2 277,85 грн (1,5% ціни позову) підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Питання про повернення позивачу надмірно сплаченого судового збору в сумі 2,15 грн може бути вирішено за його заявою (клопотанням) у відповідності до статті 7 Закону України "Про судовий збір". 
Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, - 

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Борсан" (вул. Щорса, 31, м. Київ, 01133, ЄДРПОУ 31811766) до Київську митницю (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-А, ЄДРПОУ ВП: 43997555) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.08.2020 року № 0000080/7.8-19-02, яким збільшено суму грошового зобов`язання з мита на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності в розмірі 126 546,99 грн, з яких: 101 237,59 грн за податковими зобов`язаннями та 25 309,40 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.08.2020 року № 0000081/7.8-19-02, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 25 309,40 грн, з яких 20 247,52 грн за податковими зобов`язаннями та 5 061,88 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Борсан" (ЄДРПОУ 31811766) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (ЄДРПОУ ВП: 43997555) судовий збір в сумі 2 277,85 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду А.В. САГУН