П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19050/25	

Головуючий першої інстанції: Радчук А.А. 
Час та місце ухвалення судового рішення «--:--»: м.Одеса
Повний текст судового рішення складений: 03.09.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В., 
суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №Ф-12148-51 від 20.09.2024 про стягнення недоїмки з єдиного соціального внеску на суму 38888,74грн. за 2017-2020.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до положень ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції до 01.01.2018), вона (адвокат) звільнена від сплати єдиного внеску, позаяк є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 у задоволенні позову відмовлено, оскільки платники єдиного внеску, визначені у п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», звільнені від сплати ЄСВ лише з 01.01.2021.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржниця зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано до спірних правовідносин положення ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, що діяла до 01.01.2018. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку у ГУ ДПС в Одеській області з 16.07.2003, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокатська діяльність). 
Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого ПФУ 08.02.2018, позивачка є пенсіонеркою за віком. /а.с.20/
20.09.2024 ГУ ДПС в Одеській області складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-12148-51, якою повідомлено, що ОСОБА_1 станом на 31.08.2024 має заборгованість (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску, що становить 38888,74грн. /а.с.38з.б./
Вимога 25.09.2024 направлена позивачці засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_1 ( трек номер НОМЕР_2 ), однак 12.10.2024 відправлення повернулось на адресу відправника у зв`язку «за закінченням терміну зберігання». /а.с.38з.б./
Постановою головного державного виконавця Пересипського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 01.05.2025 відкрито виконавче провадження №77944777 з примусового виконання вимоги №Ф-12148-51 від 20.09.2024, виданої ГУ ДПС в Одеській області, про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 38888,74грн.; боржник - ОСОБА_2 ; стягувач - ГУ ДПС в Одеській області. /а.с.9/
08.05.2025 позивачка отримала рекомендованим листом з поштового відділення постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №77944777 від 01.05.2025, з якої дізналась про існування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-12148-51 від 20.09.2024. /а.с.10/
14.05.2024 позивачка звернулась до ГУ ДПС в Одеській області зі скаргою, в якій просила скасувати податкову вимогу від 20.09.2024, оскільки вона (пенсіонерка) звільнена від сплати ЄСВ. /а.с.11-14/ 
Рішенням ДПС України від 02.06.2024 скаргу ОСОБА_2 від 14.05.2025 залишено без розгляду. /а.с.16-18/
Позивачка, вважаючи протиправною податкову вимогу про стягнення недоїмки з єдиного соціального внеску у розмірі 38888,74грн. за 2017-2020 роки, звернулась до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ключовим питанням в даній справі є встановлення правових підстав щодо наявності/відсутності у позивачки обв`язку зі сплати єдиного соціального внеску за 2017-2020 роки, як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність (адвокатська діяльність), враховуючи, що вона є пенсіонером та отримує пенсію за віком на підставі Закону України №1058-IV.
Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (надалі – Закон України №2464-VI).
Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (ч.1 ст.2 Закону України №2464-VI).
Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (ч.2 ст.2 Закону України №2464-VI).
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно п. ч.2 ст.6 Закону України №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (ч.12 ст.9 Закону України №2464-VI).
Статтею 4 Закону України №2464-VI визначено перелік осіб, які є платниками єдиного внеску, зокрема п.5 ч.1 вказаної статті передбачено, що платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
У розумінні ч.4 ст.4 Закону України №2464-VI (у редакції, що діяла до 01.01.2018) особи, зазначені у пункті 4 частини 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску виключно, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З 01.01.2018 Законом України «Про внесення змій до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесено зміни до статті 4 Закону України №2464-VI, за якими особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Вказана норма чітко окреслює коло осіб, які звільняються від сплати єдиного внеску, залежно від настання страхових ризиків, зумовлених досягненням пенсійного віку (загального, встановленого ст.26 Закону України №1058-IV), або спеціального, що зумовлює призначення пенсії за віком) та отриманням особою інвалідності, незалежно від виду призначеної та виплачуваної особі страхової виплати чи соціальної допомоги.
Згідно ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсіонером визнається особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом; пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Отже, ч.4 ст.4 Закону №2464-VI встановлює пільги для всіх суб`єктів, які є пенсіонерами за віком, незалежно від того, на підставі якого закону особа набула статусу пенсіонера за віком, будь-то на пільгових умовах, чи набула вона певного віку відповідно до статті 26 Закону №1058-IV. Цією нормою не визначено обмежень щодо виду пенсії, яку повинна отримувати особа, яка звільняється від сплати єдиного внеску.
Відтак застрахована особа у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування замість обов`язку подальшої сплати внесків набуває право на отримання відповідних страхових виплат у вигляді пенсій (за наявності необхідного страхового стажу), що логічно виключає можливість покладення на неї обов`язку одночасної сплати єдиного внеску та є нормативно визначеною підставою для звільнення такої особи від його подальшої сплати.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №814/779/17 та підтримана у постанові Верховного Суду від 27.05.2022 у справі №826/6075/18.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з врахуванням вимог абз.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058 від 09.07.2003 (після досягнення 57 років і 6 місяців, які народилися з 01.10.1958 по 31.03.1959) з 25 липня 2016 року має право на отримання пенсії за віком, та з 2017 року отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 08.02.2018. Вказана обставина відповідачем не заперечується.
Разом з тим, недоїмку з єдиного соціального внеску згідно оспорюваної вимоги позивачці було нараховано за період 2017-2020 років.
Таким чином, оскільки на позивачку, як на пенсіонера у розумінні норм Закону України №1058-IV, поширюються положення ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відсутні підстави вважати, що у неї наявний обов`язок щодо сплати ЄСВ за 2017-2020 роки, а тому податкова вимога №Ф-12148-51 від 20.09.2024 є протиправною та підлягає скасуванню.
При вирішенні справи, колегія суддів враховувала висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.08.2024 у справі №260/1469/21, де за аналогічних підстав Суд дійшов висновку, що особи, яким призначена пенсія за віком, мають право на пільги щодо сплати єдиного внеску згідно з ч.4 ст.4 Закону України №2464.
На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року скасувати.
Ухвалити у справі постанову, якою визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Одеській області №Ф-12148-51 від 20.09.2024 про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки з єдиного соціального внеску на суму 38888,74грн.
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім)грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.А. Шевчук   О.В. Яковлєв