Провадження №	2/447/559/26 	
Справа №	447/4201/25 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)

16.04.2026 Миколаївський районний суд Львівської області в складі: 
головуючої судді Друзюк М.М.
секретаря судового засідання Курко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції сторін.
Представник позивача подав до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 20 391,04 грн.
В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що 01.03.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №173220 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 198fba12. Наявність електронного підпису підтверджує її волевиявлення, згоду з умовами кредиту, а також факт належного інформування кредитодавцем у встановленій законом формі про всі істотні умови. 01.03.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» ініціювало переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну карту № НОМЕР_1 . 16.04.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №16042025, згідно з умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, позивач просить задовольнити позов та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №173220 від 01.03.2025, що становить 20 391,04 грн, яка складається з: 12 084 грн - заборгованість по кредиту; 7 806,04 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 501 грн – заборгованість за комісією. 
Процесуальні дії у справі.
До позовної заяви позивач додав клопотання про витребування доказів.
Ухвалою суду від 30.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання у справі. Відповідачці надано строк для подання відзиву та заперечень. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Ухвалами суду розгляд справи неодноразово був відкладений.
На адресу суду 06..04.2026 надійшов лист від АТ КБ "Приватбанк", у якому вказано, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . Повідомили, що по рахунку № НОМЕР_2 було зарахування коштів на суму 10 000,50 грн від 01.03.2025. Додатково направили виписку по вищевказаному рахунку за період з 01.03.2025 по 06.03.2025. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив суд розгляд справи проводити у його відсутності.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у її відсутності, зважаючи на те, що така повідомлялася про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду надано не було.
За таких обставин, суд проводить розгляд справи на підставі письмових доказів відповідно до ст.223 ЦПК України.
В силу приписів ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, 01.03.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №173220, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 13 334 грн, строком на 84 дні, дата повернення кредиту: 24.05.2025, денна процентна ставка становить 0,9951%.
У паспорті споживчого кредиту визначено основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної процентної ставки, порядок повернення кредиту та інше.
З заяви на видачу кредиту №100772832 від 28.02.2025 вбачається, що така містить загальну інформацію про кредит, персональні дані позичальника, також вказано номер банківської картки ОСОБА_1 .
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», заборгованість ОСОБА_1 складає: 22 191,04 грн, з яких: 12 084 грн - заборгованість по кредиту; 7 806,04 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 1 800 грн – заборгованість за пенею, 501 грн – заборгованість за комісією.
Відповідно до договору факторингу №16042025 від 16.04.2025, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал», ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» зобов`язується відступити ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Юніт Капітал» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №16042025 від 16.04.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» передало, а фактор ТОВ ТОВ «Юніт Капітал» прийняв реєстр прав вимоги кількістю 966 шт. та права вимоги боргу від позичальників.
Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №5 від 05.08.2025 за договором факторингу №16042025 від 16.04.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за кредитним договором №173220 від 01.03.2025, складає 22 191,04 грн, з яких: 12 084 грн - заборгованість по кредиту; 7 806,04 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 1 800 грн – заборгованість за пенею, 501 грн – заборгованість за комісією.
Норми права, які застосував суд
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, у відповідачки виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з нормами ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.
Судом встановлено, а сторонами не спростовано, що 01.03.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №173220, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 13 334 грн, строком на 84 дні.
Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що відповідачка, підписавши договір про надання кредиту шляхом ведення одноразового ідентифікатора відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" погодилася з умовами договору, однак належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконувала.
Підстав вважати, що нарахована сума заборгованості в частині тіла кредиту та відсотків не узгоджується з умовами договору та розрахована неправильно, суд не вбачає. Розмір заборгованості у цій частині стороною відповідача належними та допустимими доказами не спростовано, своїх розрахунків, відмінних від наявних у матеріалах справи, не наведено.
Однак, суд звертає увагу на те, що обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості, представник позивача також просив стягнути заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 501 грн. 
Аналіз умов кредитного договору №173220 від 01.03.2025 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 501 грн є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі №524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь фінансової установи винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які фінансова установа здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Враховуючи наведене, положення кредитного договору №173220 від 01.03.2025 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 501 грн суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за комісією.
З урахуванням викладеного, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідачки заборгованість за кредитним договором №173220 від 01.03.2025 в загальному розмірі 19 890,04 грн, з яких 12 084 грн становить заборгованість за тілом кредиту, а 7 806,04 грн – заборгованість за нарахованими відсотками.
Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України представником ТОВ «Юніт капітал" долучено до матеріалів справи наступні документи: договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, додаткову угоду №25771368128 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; акт прийому передачі наданих послуг , відповідно якого сторони підтвердили, що адвокатське бюро "Тараненко та партнери" надав, а ТОВ «Юніт капітал" прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 7 000 грн..
Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (які складаються з написання позовної заяви), а також критерію розумності їхнього розміру, дійшов переконання, що заявлені представником позивача до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та неспівмірними зі складністю справи, розгляд якої проведений в порядку спрощеного позовного провадження та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), та вважає, що обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви, що складає 2 362,65 грн.

Керуючись ст. 141, 246, 259, 264, 265,280-282 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість у розмірі 19 890 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто) грн. 04 (чотири) коп.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір у розмірі 2 362 (дві тисячі триста шістдесят дві) грн. 87 (вісімдесят сім) коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення..
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повні найменування та ім`я сторін
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал», місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Друзюк М. М.