П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/25240/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Євген Юрійович 
Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б. 
19 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Матохнюка Д.Б. 
суддів: Граб Л.С.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_1 ) в якому просив:
-визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії військової частини військової частини НОМЕР_1 викладене в протоколі від 26.11.2024 року № 12 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.11.2024 року № 4806 про виключення позивача складом сім`ї 3 (три) особи (позивач, дружина ОСОБА_2 1979 року народження, донька ОСОБА_3 2000 року народження) з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_2 Житомирського гарнізону;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити позивача складом сім`ї 3 (три) особи (позивач, дружина ОСОБА_2 1979 року народження, донька ОСОБА_3 2000 року народження) на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у Житомирському гарнізоні при військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України у загальній черзі на отримання житла з 30.03.2006 року, у списках осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень з 22.12.2020 року
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 оформленого протоколом від 29.04.016 №9 позивач був зарахований в загальну чергу для отримання житла МО України на підставі ст. 34 п. 4 ЖК України .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.02.2024 №37 головного сержанта військової служби ОСОБА_1 було виключено із списку особового складу військової частини НОМЕР_3 у зв`язку з переведенням до нового місця служби АДРЕСА_1 .
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , що оформлене протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2024 № 12 у зв`язку з переміщенням ОСОБА_1 до нового місця несення служби відповідно до вимог Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловим приміщенням, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 вирішено, виключити з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 головного сержанта ОСОБА_1 складом сім`ї 3 (три) особи.
Вказане рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 було затверджене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2024 № 4806 "Про затвердження протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ".
Вважаючи рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких громадянин має змогу побудувати житло, придбати його у власність, або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступною платою відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон № 2011-XII) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами
Відповідно до ст. 37 Житлового кодексу УРСР (ЖК УРСР) облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію
При цьому, порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов згідно зі ст.38 ЖК УРСР встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.
Згідно ч. 1 ст. 40 ЖК УРСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (Порядок № 1081).
Вказаний порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.
Порядком № 1081 визначено алгоритм обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, надання житлових приміщень для постійного проживання. Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Отже, військовослужбовці мають право на забезпечення їх та членів їх сімей жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення. Для реалізації такими особами зазначеного права необхідним є їх перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Відповідно до п. 26 Порядку № 1081 військовослужбовці які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
Так, з метою вдосконалення забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018 року затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (Інструкція № 380), яка визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції № 380 визначено що, для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі - військова частина) утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини).
Відповідно до п. 7, 8 розділу ІІ Інструкції № 380 житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати, серед іншого, рішення про взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею).
Рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом, підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.
Таким чином, військовослужбовець зараховується на квартирний облік на підставі рішення житлової комісії військової частини, за результатом розгляду поданого ним рапорту. Житлова комісія водночас наділена й повноваженнями щодо зняття військовослужбовців з такого обліку.
При цьому, згідно п. 21 р. VI Інструкції № 380 зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі:
- поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті;
- подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік;
- в інших випадках, передбачених законодавством.
Тобто, пункт 21 розділу VI Інструкції № 380 не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачають можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.
Таким випадком, передбаченим законодавством, є, зокрема, переміщення військовослужбовця, який перебуває на обліку, по військовій службі до іншої військової частини
Так, згідно п. 17 розділу VI Інструкції № 380 у разі переміщення військовослужбовця, який перебуває на обліку, по військовій службі до іншої військової частини житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) на підставі наказу про переміщення до нового місця служби на найближчому засіданні, але не пізніше місяця з дати виключення зі списків особового складу військової частини приймає рішення щодо виключення з обліку у військовій частині та направляє за встановленим порядком відповідну особову справу військовослужбовця до нового місця його служби.
Отже, підставою зняття військовослужбовця з квартирного обліку є, в тому числі, його вибуття до іншого місяця служби, а відповідне рішення приймається житловою комісією військової частини не пізніше місяця з дати виключення такого військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про виключення ОСОБА_1 з квартирного обліку (оформлене протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2024 №12) прийняте у зв`язку з переведенням позивача до нового місця несення служби.
Враховуючи те, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.02.2024 №37 позивача було виключено із списку особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з переведенням до нового місця служби, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення відповідача про зняття позивача з квартирного обліку прийнято правомірно.
Стосовно тверджень апелянта про порушення відповідачем процедури розгляду питання про виключення позивача зі списків осіб, які потребують покращення житлових умов, зокрема строку розгляду, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 813/1790/18, зазначено про те, що згідно з якою ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення. Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
При цьому, строк розгляду умовах воєнного стану, питання про зняття його з квартирного обліку, об`єктивно не вплинуло на правильність висновків відповідача щодо наявності підстав для виключення позивача з квартирного обліку, оскільки, житлова комісія військової частини НОМЕР_1 у силу імперативних приписів п. 17 розділу VI Інструкції № 380 мала прийняти рішення про зняття позивача з квартирного обліку за обставин виключення позивача з особового складу військової частини НОМЕР_4 зв`язку з переміщенням до іншої військової частини.
Такім чіном, порушення відповідачем процедури розгляду питання про виключення позивача зі списків осіб, які потребують покращення житлових умов, зокрема в частині рішення комісії у встановлений строк, не може слугувати самостійною та достатньою підставою для висновку про протиправність оскаржуваного рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в розрізі встановлених обставин справи, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Граб Л.С.    Сторчак В. Ю.