П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 558/489/24
Провадження № 22-ц/4815/173/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Боймиструка С. В., Шимківа С. С. 

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
відповідач – ОСОБА_3 ,
відповідач – ОСОБА_4 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Мєстєчкіної Ольги Іванівни на додаткове рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 16 жовтня 2025 року у складі судді Фехи Т.С., ухвалене в селищі Демидівка Рівненської області, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. 

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2025 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.
Додатковим рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 16 жовтня 2026 року доповнено рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2025 року. Відмовлено у задоволенні вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 5498,56 гривень та 82500,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 гривень. У задоволенні вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18000,00 гривень, відмовлено.
Додаткове рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями цивільного законодавства, яке визначає, що розподіл судових витрат у справі здійснюється за результатами розгляду справи пропорційно до задоволених позовних вимог.
Вважаючи додаткове рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 – адвокат Мєстєчкіна Ольга Іванівна оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на неправомірність стягнення з її довірителя на користь  ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 гривень, оскільки така сума не розписана детально, відсутній опис її складників, відсутній перелік виконаних робіт та їх вартість. Зазначає, що незалежно від результатів вирішення спору у даній справі, а саме, що позивачу ОСОБА_1 суд відмовив в позові з посиланням на невірно вибраний спосіб захисту порушених прав, з врахуванням, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони відповідачів, суд, відповідно до положення ч. 9 ст. 141 ЦПК України, мав право покласти судові витрати повністю на відповідачів, в тому числі на відповідача ОСОБА_4 та, відповідно, відмовити ОСОБА_4 в задоволенні його заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. З наведених підстав просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 5498,56 гривень та 82500,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу та в частині стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 гривень; в іншій частині додаткове рішення суду залишити без змін.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. 
Відповідач ОСОБА_4 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення в справі №558/489/24 та стягнення з позивача ОСОБА_1 на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 гривень.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Волощук Олександр Федоврович підтримав подану до суду заяву про стягнення з позивача на користь його довірителя понесені ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18000,00 гривень. 
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша-друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) Розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2025 року в справі №558/489/24 судом не було вирішено питання про судові витрати.
В ході розгляду цивільної справи представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мєстєчкіна О.І. до суду подала заяву про розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також заяву про розрахунок загального розміру відшкодування судових витрат позивача, в якій просила стягнути з відповідачів на користь позивача понесені позивачем судові витрати в розмірі 5498,56 гривень сплаченого судового збору та 82500 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
П.2 ч.2 ст.141ЦПК України, визначає,що інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи,покладаються у разі відмови в позові – на позивача.
Оскільки рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2025 року в справі №558/489/24 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено, то з урахуванням положень ч. 1, п. 2, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заяви представника позивача про стягнення з відповідачів на користь позивача понесених витрат в розмірі 5498,56 гривень сплаченого судового збору та 82500 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідачем ОСОБА_4 подано заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивача на його користь 30000,00 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження цих вимог надано договір №54/24 про надання правової допомоги від 8 листопада 2024 року, акт передачі-приймання правової допомоги від 19 вересня 2025 року на суму 118000,00 гривень, платіжну інструкцію №662846122.1 від 10 листопада 2024 року на суму 15000,00 гривень, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №22-1478766/1 від 22 вересня 2025 року на суму 4000,00 гривень, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН14159 від 22 вересня 2025 року на суму 3000,00 гривень, квитанцію до платіжної інструкції №52067193 від 22 вересня 2025 року на суму 4000,00 гривень, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН4188598 від 22 вересня 2025 року на суму 4000,00 гривень.
Заява відповідача ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат подана з дотриманням вимог ч. 3 ст. 124, ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до переконання, що вимоги відповідача ОСОБА_4 підлягають до задоволення, оскільки позивачеві відмовлено у задоволенні позову, а понесені відповідачем ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 гривень підтверджені належними та допустимими доказами, і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
В частині відмови відповідачеві ОСОБА_2 у задоволенні вимог про стягнення з позивача ОСОБА_1 на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18000,00 гривень, додаткове рішення не оскаржене, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Мєстєчкіної Ольги Іванівни у залишити без задоволення.

Додаткове рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 16 жовтня 2025 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 березня 2026 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Шимків С. С.