16.02.26
22-ц/812/223/26
Провадження № 22-ц/812/223/26 
Провадження № 22-ц/812/244/26 

П О С Т А Н О В А 
іменем України

09 лютого 2026 року       м. Миколаїв
справа № 490/12585/23
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О., 
із секретарем – Шурмою Є.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги
ОСОБА_1 , подану його представником - 
адвокатом Набоковою Ольгою Геннадіївною, та
ОСОБА_2 , подану її представником – 
адвокатом Максименко Світланою Вікторівною, 
на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 31 жовтня 2025 року суддею Гуденко О.А. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом 
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 
про поділ спільного майна подружжя 
та за зустрічним позовом 
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргових зобов`язань, 
у с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст вимог позовної заяви
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.
Позивач зазначав, що 05 квітня 2023 року Центральний районний суд м. Миколаєва ухвалив заочне рішення про поділ їхнього з відповідачкою спільного майна та визнав за ними з ОСОБА_2 право власності на майно: - по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 , та по 1/ 2 частині автомобіля Lexus HX 200 Т, д.н. НОМЕР_1 . За ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину грошових коштів, внесених в якості пайових внесків за договором №43/048-2020 від 24.12.2020 року, та з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто 254 374, 50 грн компенсації вартості цих пайових внесків.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , заочне рішення суду першої інстанції змінено в частині вирішення позовних вимог про поділ автомобілю Lexus HX 200T 2015 року випуску, номер кузову (VIN) НОМЕР_2 , змінено, у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто компенсацію вартості 1/2 частини автомобілю Lexus HX 200T2015 року випуску, номер кузову (VIN) НОМЕР_2 , в розмірі 493 676, 10 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.
Посилаючись на те, що зазначеним судовим рішенням не було охоплено все придбане подружжям під час шлюбу майно, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідачки на його користь:
- грошові кошти у розмірі 1 136 467, 50 грн в рахунок 1/2 частини від 
вартості транспортного засобу TESLA MODEL X 2018 р.в., VIN № НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_4 ;
-грошові кошти у розмірі 166 060 грн - 1/2 частину пайових внесків за 
договором №44/049-2020 від 24.12.2020 року;
-1/2 частину грошових коштів, які були на рахунках, в тому числі 
депозитних ОСОБА_2 станом на 10 березня 2022 року - на момент набуття законної рішенням про розірвання шлюбу між сторонами; 
- 1/2 частину вартості товарних запасів ФОП ОСОБА_2 станом на 10 березня 2022 року - на момент набуття законної рішенням про розірвання шлюбу.
Одночасно позивач посилався на те, що ще на час перебування у шлюбі - 24 грудня 2020 року ОСОБА_2 уклала договір про внесення пайових внесків №44/049-2020, відповідно до умов якого, пайовик вносить пай в розмірі 332 120, 21 грн. 21 липня 2021 року ОСОБА_4 , можливо з метою приховання спільно нажитого майна, без згоди ОСОБА_1 уклала договір про переуступку паю зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , внаслідок чого отримала 332 120 грн. 
Придбаний під час шлюбу транспортний засіб марки Tesla Model X, 2018 року випуску, VIN-код НОМЕР_5 був оформлений на ім`я ОСОБА_2 , та 18 жовтня 2021 року був нею відчужений без згоди ОСОБА_1 . Станом на момент відчуження вартість транспортного засобу складала 2 272 935 грн, що підтверджується звітом про оцінку оціночної (ринкової ) вартості. 
Крім того, в ході подружнього життя подружжя робило накопичення грошових коштів, які акумулювалися на банківських рахунках відповідачки. Через довірливе відношення позивача до відповідачки точна сума накопичень на момент звернення до суду йому не відома. 
Крім того, ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем. Відповідно до Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 496 від 03.09.2021 року, облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку. Враховуючи фактичне припинення шлюбних відносин, а також напружені стосунки між позивачем та відповідачкою, він не має можливості встановити вартість залишків товару на момент розірвання шлюбу.
ОСОБА_2 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргових зобов`язань, та просила стягнути з відповідача на її користь 2 675 771 грн, що становить 1/2 частину одноособово погашених нею боргових зобов`язань перед ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . 
На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вказані кошти були отримані в борг в період шлюбу на потреби сім`ї, зокрема: 
-03 січня 2019 року на придбання автомобіля Lexus HX 200 НОМЕР_1 ,
який було придбано 10.01.2019 року за 30 000 доларів США. Ці кошти вона взяла в борг у ОСОБА_7 у розмірі 40 000 доларів США, та 10 000 доларів США з них було витрачено для початку проєктування та ремонту в квартирі АДРЕСА_1 . Повернула ці кошти ОСОБА_2 одноособово 20 лютого 2022 року одноособово.
-18 листопада 2020 року на придбання майнових права на однокімнатну 
квартиру в АДРЕСА_2 які було придбано 24.12.2020 року за 329 080 грн, а також на продовження ремонту в квартирі АДРЕСА_1 , сума якого склала 20 000 доларів США, ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_8 40 000 доларів США, які повернула 12.05.2023 року.
-14 січня 2020 року на повернення боргових зобов`язань за придбання 
майнових прав на однокімнатну квартиру в ЖБК «Мрія на Центральному», по АДРЕСА_2 , які було придбано 24.12.2020 року за 332 120 грн, а також на продовження ремонту в квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_9 60 000 доларів США та повернула одноособово 14.01.2022 року. 
Об`єкти, на придбання яких позичались кошти, є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, тому боргові зобов`язання є їх спільним обов`язком.
Узагальнені доводи інших учасників
Відповідачка ОСОБА_2 , діючи через свого представника Білову Р.В., проти позову заперечувала, зазначала, що майна, крім поділеного рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва, подружжя не мало. Натомість мало боргові зобов`язання, які виконувались відповідачкою особисто, оскільки позивач з 2004 року не працював та не мав жодних доходів. За таких обставин належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом його придбання під час шлюбу, а й спільною участю подружжя коштами або працею в його набутті.
Ненадання позивачем доказів наявності коштів на рахунках відповідачки є підставою для відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог.
Вимога про стягнення на користь ОСОБА_1 1/2 частини вартості транспортного засобу TESLA MODEL X 2018 p.B., VIN № НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_6 , у розмірі 1 136 467, 50 грн не підлягає задоволенню з огляду на те, що звіт про вартість цього майна складений суб`єктом оціночної діяльності ПП «Експертний діловий центр «Лідер», експерт-оцінювач якого не є судовим експертом, не має відповідної кваліфікації та стажу експертної роботи, не попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, йому не було надано транспортний засіб для проведення огляду, тому звіт про оцінку не відповідає вимогам законодавства, отже не є належним та допустимим доказом у справі.
Крім того, транспортний засіб був відчужений за погодженням з ОСОБА_1 , а саме - переданий у власність третьої особи ОСОБА_10 в рахунок погашення боргу подружжя, отриманого для придбання майна, яке вже поділено судом - квартири АДРЕСА_3 .
Щодо стягнення 1/2 частини пайових внесків за договором №44/049-2020 від 24.12.2020 року у розмірі 166 060 грн, вони були внесені ОСОБА_2 не в період перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах та не за кошти позивача, тому ці права переуступлено ОСОБА_5 .
Позовні вимоги щодо стягнення 1/2 частини вартості товарних запасів ФОП ОСОБА_2 станом на 10 березня 2022 року задоволенню не підлягають з огляду на те, що їх не було, оскільки весь товар був самовільно вивезений позивачем, про що ОСОБА_2 подавала заяву до правоохоронних органів.
ОСОБА_1 у відзиві на зустрічний позов просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на недоведеність існування боргових зобов`язань ОСОБА_2 та витрату цих коштів саме в інтересах сім`ї. Крім того ОСОБА_1 зазначав, що протягом всього спільного життя вони з ОСОБА_2 здійснювали підприємницьку діяльність разом, їздили на закупи, у тому числі за кордон, відбирали моделі товару, підбирали персонал для роботи.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. 
У порядку поділу спільного майна подружжя з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто компенсацію частини вартості транспортного засобу TESLA MODEL X 2018 p.в., VIN № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , у розмірі 460 000 грн, та компенсацію частини грошових коштів, внесених як пайові внески за договором № 44/049-2020 від 24.12.2020 року у розмірі 166 060 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргових зобов`язань відмовлено.
Між сторонами розподілено судові витрати.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 просив рішення змінити в частині розміру компенсації вартості частини автомобіля TESLA MODEL X 2018 p.в., VIN № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , та стягнути з ОСОБА_2 1 363 967, 50 грн.
ОСОБА_2 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, поданий нею зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.
Узагальнені доводи апеляційних скарг
Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що на його думку, суд першої інстанції не дав належної оцінки звіту про вартість автомобіля TESLA MODEL X 2018 р.в., VIN № НОМЕР_5 , реєстраційний № НОМЕР_7 ., що був складений суб`єктом оціночної діяльності ПП «Експертно-діловий центр «Лідер», згідно якого станом на 01.11.2021 року його вартість складала 2 272 935 грн.
Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована безпідставним задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення 166 060 грн в якості частини пайових внесків на користь ОК «Житлово-будівельний кооператив «Мрія на Центральному» за договором № 44/049-2020 без жодного підтвердження їх внесення у період перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах. 
Апелянт наполягала на тому, що ці кошти були її особистими та не підлягають поділу з позивачем ОСОБА_1 .
Крім того, матеріали справи не містять копії договору, за яким ці кошти були внесені, тому суду в силу приписів статті 81 ЦПК України був позбавлений можливості встановити дійсні правовідносини, що виникли між сторонами. Позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів сплати цих внесків у період перебування у фактичних шлюбних відносинах – до 18 червня 2021 року. 
Щодо поділу транспортного засобу TESLA MODEL X 2018 p.в., VIN № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , ОСОБА_2 зазначала, що 18 вересня 2021 року він був переданий у власність ОСОБА_10 в рахунок погашення боргу подружжя, який було взято для придбання квартири АДРЕСА_1 .
Також ОСОБА_2 вважала помилковими висновки суду про недоведеність використання отриманих нею у борг коштів в інтересах сім`ї, оскільки з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів вбачається, що автомобіль Lexus HX 200Т 2015 року випуску був зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 10 січня 2019 року, тобто через тиждень після отримання нею у ОСОБА_7 40 000 доларів США для купівлі транспортного засобу. Ці кошти були повернуті нею особисто вже після припинення шлюбних відносин.
Крім того, помилковими є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для поділу боргових зобов`язань на розписками: від18 листопада 2020 року – отримано 40 000 доларів США від ОСОБА_8 та від 14 січня 2020 року від ОСОБА_6 60 000 доларів США, які були отримані в інтересах сім`ї – для проведення ремонту у квартирі АДРЕСА_1 , та повернуті ОСОБА_2 особисто12 травня 2023 року та 14 січня 2021 рок відповідно.
Узагальнені доводи інших учасників 
У відзиві на апеляційну скаргу позивача за первісним позовом ОСОБА_1 представник відповідачки ОСОБА_2 – адвокат Максименко С.В. просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на визначення вартості автомобіля TESLA MODEL X 2018 p.в., VIN № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , відповідно до його дійсної вартості на час розгляду справи, з урахуванням того, що 18 вересня 2021 року він був відчужений за 920 000 грн, що еквівалентно 34 200 доларів США. А наданий ОСОБА_1 звіт про оцінку, складений суб`єктом оціночної діяльності ПП «Експертний діловий центр «Лідер», датований 01 листопада 2021 року, отже не може вважатись належним та допустимим доказом, оскільки не свідчить про вартість авто на час розгляду справи.
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 правом подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не скористався.
2.Мотивувальна частина
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Набокової О.Г., відповідачки ОСОБА_11 та її представника – адвоката Максименко С.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягаю, апеляційна скарга ОСОБА_11 підлягає задоволенню частково.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Судом встановлено, що 05 грудня 2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
18 жовтня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.
Шлюб між подружжям розірвано рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 лютого 2022 року.
Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2023 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. За ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . За ОСОБА_1 залишено 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . За ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину автомобіля Lexus HX 200 Т, д.н. НОМЕР_1 . За ОСОБА_1 залишено право власності на 1/2 частину цього ж автомобіля. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину грошових коштів, внесених як пайові внески за договором №43/048-2020 від 24.12.2020, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 254 374, 50 грн компенсації вартості пайових внесків за цим договором.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про поділ автомобіля Lexus HX 200T 2015 року випуску змінено. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частини автомобілю Lexus HX 200T2015 року випуску у розмірі 493 676, 10 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.
Отже, при розгляді попередніх спорів сторони підтвердили, що припинили проживати однією сім`єю у червні 2021 року. Факт реалізації автомобіля Lexus HX 200T у жовтні 2021 року, після припинення спільного проживання однією сім`єю та без згоди дружини ОСОБА_2 сторони у справі визнали в суді апеляційної інстанції, тому в силу частини 1 статті 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.
Щодо вимог про стягнення  з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини грошових коштів, що знаходились на рахунках ОСОБА_2 станом на 10 березня 2022 року (момент набуття законної сили рішенням про розірвання шлюбу), суд відмовив у задоволенні цієї частини позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю з посиланням на наступне.
Відповідно до отриманої судом інформації, станом на 10.03.2022 року ОСОБА_2 має два рахунки в АТ "Райффайзен Банк" – 34 604,9 грн та 57492,29 грн, та в АТ "КБ "Приват Банк" – 15 160 грн. В інших банках рахунки відсутні, або мали залишок коштів до 20 грн. 
Під час перебування у шлюбі та на час розгляду справи ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність.
Заперечуючи проти поділу цих коштів, ОСОБА_2 зазначала, що вони не є накопиченими подружжям спільно, оскільки витрачалися нею як на потреби фізичної особи, так і на потреби ФОП.
Оскільки відповідь на запит надана банками станом на 10 березня 2022 року, як про це просив у своєму клопотанні позивач, а шлюбні відносин між подружжям припинені з червня 2021 року, суд дійшов висновку про неможливість достовірно пересвідчитися чи входять ці грошові кошти до спільного майна подружжя та чи підлягають вони поділу. 
Крім того суд зауважив, що за загальним правилом дохід розраховується як загальна сума грошей, отримана від реалізації товарів або послуг, а прибуток - це дохід з вирахуванням податків, витрат на виробництво, придбання і збут товарів або послуг. Таким чином, в порядку поділу спільного майна подружжя не можуть підлягати стягненню валові доходи, які надходять на рахунок фізичної-особи підприємця, а підлягає розподілу виключно прибуток. Заявлені позивачем до поділу кошти включають у себе не лише прибуток (заробіток) підприємця, який можна було б визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а й кошти, які включають у себе собівартість надання послуг, виготовлення та реалізації продукції тощо. При цьому доказів саме про чистий прибуток, отриманий таким суб`єктом підприємницької діяльності за заявлений період, стороною позивача надано не було.
Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 166 060 грн - 1/2 частини грошових коштів, внесених як пайові внески за договором №44/049-2020 від 24.12.2020 року у розмірі 332 120 грн готівкою, були задоволені судом з посиланням на спільність цих коштів, набутих під час перебування у шлюбі, з огляду на презумпцію спільності майна подружжя.
Стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 460 000 грн в якості компенсації 1/2 частини вартості транспортного засобу TESLA MODEL X 2018 р.в., VIN № НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_4 , замість 
1 136 467, 50 грн як просив позивач, суд виходив з того, що 18.09.2021 року автомобіль був відчужений за договором купівлі-продажу за ціною 920 000 грн.
При цьому суд першої інстанції взяв до уваги те, що вказаний транспортний засіб був ввезений в Україну на замовлення ОСОБА_2 02.06.2020 року та зареєстрований на праві власності 08.10.2021 року. Згідно супровідних документів вартість автомобіля склала 70 774,94 канадських доларів, що еквівалентно 1 384 803,71 грн.
Суд критично оцінив наданий позивачем ОСОБА_1 звіт про оцінку оціночної (ринкової) вартості автомобіля від 01.11.2021 року, у якому його вартість зазначена як 2 272 935, пославшись на те, що звіт був проведений лише порівняльним методом без огляду самого автомобіля. Крім того, як вбачається з матеріалів справи сторони придбали спірний автомобіль за еквівалент 55 500 доларів США, автомобіль мав фронтальні пошкодження після ДТП. 18.09.2021 року автомобіль було продано за 920 000 грн, що еквівалентно 34 200 доларів США. За даними сайту Авто.Ріа - середня ринкова вартість автомобіля TESLA MODEL X 2018 р.в. становить 31 000 доларів США.
Той факт, що ОСОБА_2 розпорядилася автомобілем, який був їхньою спільною сумісною власністю, передавши його у власність третьої особи – ОСОБА_10 стало підставою для захисту прав позивача на це майно.
Довід відповідачки ОСОБА_2 про відчуження автомобіля за погодженням з позивачем ОСОБА_1 та в інтересах сім`ї - в рахунок погашення боргу подружжя, який було взято для придбання майна - квартири АДРЕСА_1 , суд вважав недоведеним.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ боргових зобов`язань суд першої інстанції залишив без задоволення з таких підстав.
До матеріалів справи ОСОБА_2 надано копії розписок, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні:
-Від 03 січня 2019 року, за якою ОСОБА_2 отримала в борг від 
ОСОБА_7 40 000 доларів для купівлі транспортного засобу та зобов`язалася повернути до 20.02.2022 року. На розписці мається напис «грошові кошти повернуті повністю в сумі 40 000 доларів США 20.02.2022 року» - підпис ОСОБА_7 
-від 18 листопада 2020 року, за якою ОСОБА_2 отримала в борг від 
ОСОБА_8 40 000 доларів та зобов`язалася повернути до 30.05.2023 року. На розписці мається напис «грошові кошти повернуті повністю в сумі 40 000 доларів США 12.05.2023 року» - підпис ОСОБА_8 
-від 14 січня 2020 року, за якою ОСОБА_2 отримала в борг 60 000 
доларів від ОСОБА_6 та зобов`язалася повернути до 14.01.2021 року. На розписці мається напис «грошові кошти повернуті повністю в сумі 60 000 доларів США 14.01.2022 року» - підпис ОСОБА_6 .
Також суду надано Дизайн-проєкт двокімнатної квартири, проте жодних доказів коли цей проєкт було зроблено, щодо якої квартири та чи був він реалізований, суду не надано.
Також відсутні докази використання ОСОБА_2 коштів, набутих за договорами позики та в інтересах сім`ї.
Додатково суд першої інстанції врахував, що в межах розгляду у 2023 році цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, предметом позовних вимог за яким був і автомобіль Lexus HX 200T, заявляючи про визнання цього автомобіля особистою власністю, ОСОБА_2 на такі обставини не посилалася, хоча розписки та повернення боргу станом на лютий 2022 року у неї вже існували. 
Позиція апеляційного суду
Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Згідно з положеннями частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).
Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню.
Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею у набутті майна. Застосовуючи положення статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.
Стаття 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.
Відповідно до положень частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Позивач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції в частині розміру компенсації вартості автомобіля TESLA MODEL X 2018 р.в., VIN № НОМЕР_5 , реєстраційний № НОМЕР_7 , що була стягнута з відповідачки на його користь. Апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги звіт суб`єкта оціночної діяльності ПП «Експертно-діловий центр «Лідер», згідно якого вартість авто станом на 01.11.2021 року складає 2 272 935 грн.
Однак, колегія суддів приймає до уваги, що суд першої інстанції врахував, що вказаний транспортний засіб був ввезений в Україну 02.06.2020 року та згідно супроводжувальних документів його вартість склала 70 774,94 канадських доларів, що еквівалентно 1 384 803,71 грн або 55 500 доларам США.
За даними сайту Авто.Ріа середня ринкова вартість автомобіля TESLA MODEL X 2018 р.в. становить 31 000 доларів США.
18.09.2021 року автомобіль було продано за 920 000 грн, що еквівалентно 34 200 доларам США. 
При цьому матеріали справи не містять інформації щодо підстав значного збільшення вартості авто, зокрема щодо поліпшення його стану, яке могло б привести до розміру вартості, що визначено суб`єктом оціночної діяльності ПП «Експертно-діловий центр «Лідер» - 2 272 935 грн.
Крім того, суд першої інстанції врахував, що оцінка була проведена лише порівняльним методом, без огляду самого транспортного засобу.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив наявні у справі докази щодо вартості спірного авто, дав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для компенсації позивачу ОСОБА_1 за рахунок відповідачки ОСОБА_2 460 000 грн вартості автомобіля TESLA MODEL X 2018 р.в., VIN № НОМЕР_5 , реєстраційний № НОМЕР_7 .
Таким чином апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.
Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 оскаржила судове рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 частини боргових зобов`язань у розмірі 2 675 771 грн, що виникли в інтересах сім`ї, а саме - були отримані нею у ОСОБА_7 – 40 000 доларів США, у ОСОБА_6 – 60 000 доларів США та у ОСОБА_8 – 40 000 доларів США.
ОСОБА_2 наполягає на тому, що кошти, отримані від ОСОБА_7 у розмірі 30 000 доларів США були витрачені на придбання автомобіля Lexus HX 200Т 2015 року випуску. На це вказує, на думку апелянта, інформація з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів, з якої вбачається, що вказаний автомобіль був зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 10 січня 2019 року - через тиждень після отримання нею коштів у борг. Ці кошти були повернуті нею особисто вже після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_1 .
Отримані у борг від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, від ОСОБА_8 40 000 доларів США та від ОСОБА_6 60 000 доларів США були витрачені в інтересах сім`ї – на ремонт у квартирі АДРЕСА_1 , яка поділена між колишнім подружжям, та були повернуті нею особисто після припинення подружніх стосунків.
При цьому, апелянтом ОСОБА_2 зазначені доводи не підтверджені належними доказами ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.
Факт придбання транспортного засобу Lexus HX 200Т 2015 року випуску через тиждень після отримання 40 000 доларів США у борг від ОСОБА_7 не може беззаперечно свідчити про придбання авто саме за ці кошти. 
Також жодним належним та допустимим доказом не підтверджено витрати на ремонт квартири АДРЕСА_1 за рахунок позичених та повернутих особисто ОСОБА_2 грошових коштів.
Крім того, ОСОБА_2 оскаржує судове рішення в частині задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь частини пайових внесків в ОК «Житлово-будівельний кооператив «Мрія на Центральному» за договором № 44/049-2020, у розмірі 166 060 грн.
При цьому ОСОБА_2 зокрема зазначає, що 193 770 грн цих пайових внесків було сплачено нею з її особистої картки, її особистих коштів, після фактичного припинення шлюбних відносин, тобто після 18 червня 2021 року.
На підтвердження цієї обставини ОСОБА_2 надано договір 
№ 44/049-2020 та квитанції про сплату на користь Житлово-будівельного кооперативу «Мрія на Центральному»: 30 грудня 2020 року – 25 000 грн, 26 січня 2021 року – 27 673 грн, 25 лютого 2021 року – 27 673 грн, 25 березня 2021 року – 27 670 грн, 07 травня 2021 року – 27 670 грн, 31 травня 2021 року – 27 670 грн, 24 червня 2021 року – 27 673 грн, 21 липня 2021 року – 166 100 грн.
Отже, наведеними доказами підтверджується факт внесення ОСОБА_2 пайових внесків у розмірі 193 773 грн після припинення шлюбних стосунків, як було визнано сторонами – починаючи з червня 2021 року, за рахунок її особистих коштів, а саме: 24 червня 2021 року – 27 673 грн, 21 липня 2021 року – 166 100 грн.
Враховуючи фактичні обставини справи, які вказують на внесення особисто ОСОБА_2 коштів у розмірі 193 770 грн після припинення шлюбних відносин, апеляційний суд вважає, що виключенню з суми, яка підлягає поділу між подружжям, підлягає саме така сума. 
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що поділу між сторонами підлягає 138 350 грн, що були сплачені на користь Житлово-будівельного кооперативу «Мрія на Центральному» у період з грудня 2020 року по травень 2021 року.
Отже, в порядку поділу спільного майна подружжя з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню частина пайових внесків, що складає 69 175 грн, а не 166 100 грн, як було визначено судом першої інстанції.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у своїх постановах від 14 вересня 2023 року у справі № 278/30695/21 та від 14 квітня 2024 року у справі № 638/2341/20.
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні, отже апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.
Отже, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції припустився помилки в частині розподілу внесених подружжям пайових внесків на користь Житлово-будівельного кооперативу «Мрія на Центральному», неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, а тому ухвалив рішення, яке на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає зміні.
Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 залишається без задоволення, його витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи судом апеляційної інстанції відносяться на його рахунок.
Судові витрати ОСОБА_2 , понесені у зв`язку з розглядом справи судом апеляційної інстанції, що складаються з судового збору, підлягають частковому відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1 . 
Враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, з урахуванням розміру судового збору, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги, стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає 774, 24 грн, оскільки рішення суду першої інстанції було оскаржено нею на суму 2 841 831 грн, проте апеляційна скарга була задоволена на суму 96 885 грн (96 885 х 22 710 : 2 841 831). 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Набоковою Ольгою Геннадіївною, залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником адвокатом Максименко Світланою Вікторівною, задовольнити частково.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2025 року змінити.
В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію частини грошових коштів, внесених як пайові внески за договором про внесення пайових внесків №44/049-2020 від 24.12.2020 року, у розмірі 69 175 (шістдесят дев`ять тисяч сто сімдесят п`ять) грн.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 774 (сімсот сімдесят чотири) грн 24 коп судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий     Н.О.Тищук

Судді:      Т.Б.Кушнірова

Н.О.Шаманська

---------------------------------
Повний текст постанови виготовлено 16 лютого 2026 року