РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
17 березня 2026 р.  Справа № 120/14392/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність рішення відповідача від 01.07.2025 № 213050034483 про відмову в призначенні пенсії.
Тому, з метою зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 24.06.2025 та зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 12.06.1979 по 26.12.1980, з 27.11.1981 по 19.12.1983, з 05.04.1984 по 30.08.1985, з 06.09.1994 по 23.01.1995, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою від 20.10.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву.
Скориставшись своїм процесуальним правом відповідач подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечує. По суті спору відповідач вказав, що позивачу спірним рішенням відмовлено у призначенні пенсії за нормами Закону №1058-IV через відсутність необхідного страхового стажу. 
Зокрема, страховий стаж позивача складає - 07 років 02 місяці 26 днів з необхідних 29 років. Пенсійний орган при розгляді документів наданих до заяви не врахував період проходження військової служби з 27.11.1981 по 19.12.1983, згідно з військовим квитком НОМЕР_1 від 24.10.1981, оскільки на титульній сторінці відсутня печатка установи, а також запис про початок проходження військової служби не завірено печаткою установи; також не не врахував до страхового стажу згідно з записами трудової книжки НОМЕР_2 періоди роботи: 1) з 12.06.1979 по 26.12.1980, оскільки неможливо ідентифікувати печатку організації; 2) з 05.04.1984 по 30.08.1985, оскільки вказана неповна дата наказу на прийняття та неможливо ідентифікувати рік наказу на звільнення; 3) з 06.09.1994 по 23.01.1995, оскільки відсутня печатка організації на записі про звільнення.
Свої дії відповідач вважає правомірними, а позов необґрунтованим.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову та відзиву, встановив такі обставини справи.
Позивач 24.06.2025 звернувся до територіального відділу Пенсійного фонду України з заявою та документами щодо призначення пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.
За принципом екстериторіальності засобами програмного забезпечення заява Позивача та надані документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для опрацювання.
За результатами розгляду звернення винесено рішення від 01.07.2025 №213050034483 про відмову у призначенні пенсії, в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
За змістом спірного рішення, страховий стаж Позивача складає - 07 років 02 місяці 26 днів з необхідних 29 років. При розгляді документів наданих до заяви не зараховано згідно з записами трудової книжки НОМЕР_2 періоди роботи: 1) з 12.06.1979 по 26.12.1980, оскільки неможливо ідентифікувати печатку організації; 2) з 05.04.1984 по 30.08.1985, оскільки вказана неповна дата наказу на прийняття та неможливо ідентифікувати рік наказу на звільнення; 3) з 06.09.1994 по 23.01.1995, оскільки відсутня печатка організації на записі про звільнення. Також, не враховано період проходження військової служби з 27.11.1981 по 19.12.1983, згідно з військовим квитком НОМЕР_1 від 24.10.1981, оскільки на титульній сторінці відсутня печатка установи та запис про початок проходження військової служби не завірено печаткою установи.
Позивач не погоджується із спірним рішенням, тому за захистом своїх прав звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).
Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 N 1058-IV).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).
За аргументами відповідача у позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії за нормами Закону від 09.07.2003 № 1058-IV. 
Так, відповідно до спірного рішення, пенсійний орган при розгляді документів наданих до заяви не зарахував згідно з записами трудової книжки НОМЕР_2 періоди роботи: 1) з 12.06.1979 по 26.12.1980, оскільки неможливо ідентифікувати печатку організації; 2) з 05.04.1984 по 30.08.1985, оскільки вказана неповна дата наказу на прийняття та неможливо ідентифікувати рік наказу на звільнення; 3) з 06.09.1994 по 23.01.1995, оскільки відсутня печатка організації на записі про звільнення.
Оцінюючи такі доводи відповідача, суд зазначає про таке.
Порядок ведення трудових книжок було урегульовано, зокрема, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.74 № 162, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.08.93 за № 110.
Зразок трудової книжки, що має містити на титульній сторінці печатку підприємства (установи, організації) та підпис особи, відповідальної за видачу трудових книжок, було затверджено постановою Ради Міністрів СРСР та Всесоюзною Центральною Радою Професійних Спілок від 06.09.73 № 656 “Про трудові книжки робітників та службовців” (далі - Постанова № 656), яка набрала чинності 01.01.75.
Пунктами 5, 6 Постанови № 656 передбачено, що заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника. Відомості про працівника (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність) завіряються підписом спеціально уповноваженої особи і печаткою.
Відповідно до п. 2. 3 Інструкції №162, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження).
Відповідно до Інструкції № 58, питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 (301-93-п) "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства. Заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Згідно з п. 2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, а також внесення до неї записів, є підприємство роботодавець.
Відповідно до висновку Верховного Суду, сформованого у постанові від 06 березня 2018 року по справі № 754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18), положеннями Закону № 1058-IV підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Отже, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Більше того, відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.93 № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Отже, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 18.06.1979 у період з 12.06.1979 по 26.12.1980 позивач працював на "Електроавтобудівельному заводі м. Херсон" (запис №1-3), у період з 05.04.1984 по 30.08.1985 працював у Херсонському магазині НПіУО (запис №7-8), у період з 06.09.1994 по 23.01.1995 працював малярем-штукатуром (запис №23-24).
Записи про спірні періоди роботи у трудовій книжці позивача не містять недопустимих (таких, що внесені в супереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, містять печатки.
Тому, посилання відповідача на неможливість ідентифікації печатки, неповну дату наказу, неможливість ідентифікації року наказу, відсутність печатки на записі про звільнення, не є тими недоліками, які можуть стати наслідком порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення, а тому періоди трудової діяльності згідно трудової книжки позивача мають бути зараховані йому до загального страхового стажу.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 року по справі №490/123 92/16-а.
Отже, суд встановив, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про трудову діяльність, ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження страхового стажу позивача, а недоліки на які зіслався відповідач носять формальний характер.
Стосовно не зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 27.11.1981 по 19.12.1983, суд зазначає таке.
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За приписами частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Як вже встановлено судом, у спірному рішенні відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період проходження військової служби з 27.11.1981 по 19.12.1983, оскільки на титульній сторінці відсутня печатка установи, а також запис про початок проходження військової служби не завірено печаткою установи
Згідно з пунктом 8 військового квитка НОМЕР_1 від 24.10.1981 позивач призваний на строкову військову службу і направлений у військову частину 27.11.1981, відповідно до пункту 15 позивач проходив військову службу з 27.11.1981 по 19.12.1983 (а.с. 13).
Відповідно до запису №6 трудової книжки НОМЕР_2 позивач у період з 10.11.1981 по 28.12.1983 проходив військову службу, цей запис внесено на підставі військового квитка № НОМЕР_4 (а.с. 7 зворот).
Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 видано позивачу довідку від 15.08.2025 №12/721 про те, що він дійсно проходив військову службу з 27.11.1981 по 19.12.1983 (а.с. 16).
У пунктах 1 та 2 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
За змістом п. 6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС.
Тому, враховуючи, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, і трудова книжка позивача оформлена належним чином, період проходження військової служби з 27.11.1981 по 19.12.1983 підтверджується військовим квитком та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд зазначає, що відповідачем протиправно не враховано вказаний період військової служби позивача до його страхового стажу.
Одночасно суд зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення військового квитка.
Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 01.07.2025 № 213050034483 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 12.06.1979 по 26.12.1980, з 05.04.1984 по 30.08.1985, з 06.09.1994 по 23.01.1995 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 від 18.06.1979, період проходження війської служби з 27.11.1981 по 19.12.1983 згідно із записами у військовому квитку НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, яка надійшла 24.06.2025, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1211,20 грн, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 01.07.2025 № 213050034483 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 12.06.1979 по 26.12.1980, з 05.04.1984 по 30.08.1985, з 06.09.1994 по 23.01.1995 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 від 18.06.1979, період проходження війської служби з 27.11.1981 по 19.12.1983 згідно із записами у військовому квитку НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, яка надійшла 24.06.2025, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 );
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 13322403, вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005).

Повне судове рішення складено 17.03.2026.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна