ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2026 р. справа № 300/177/26
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Тинів Ігор Дмитрович шляхом поштового відправлення № 7601801171213 від 10.01.2026 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, який надійшов до суду 13.01.2026, просить:
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 10.12.2025 № 2393 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора БПОП (стрілецький) ГУНП ОСОБА_1 ", яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (з урахуванням Наказу від 17.12.2025 № 2454 "Про внесення змін до наказів ГУНП від 01.12.2025 № 2319 та від 10.12.2025 № 2393);
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 10.12.2025 № 661 о/с "По особовому складу" про звільнення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII старшого лейтенанта ОСОБА_1 зі служби в поліції;
поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 10.12.2025 на службі в поліції на посаді яку займав, із збереженням місця роботи;
стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу, пов`язаного з звільненням з служби в поліції за період з дати звільнення і по день вирішення справи.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області безпідставно притягнуло ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції згідно з пунктом 1 наказу № 2393 від 10.12.2025 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора БПОП (стрілецький) ГУНП ОСОБА_1 ”. Так, представник позивача зазначив, що наказ № 2393 від 10.12.2025 прийнятий на підставі висновку службового розслідування, відповідно до якого ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 130 КУпАП та частиною першою статті 126 КУпАП. Представник позивача зазначив, що службові особи відповідача проігнорували те, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Окрім цього, службове розслідування призначено на підставі моніторингу інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції», що не передбачено пунктом 1 розділу 2 Порядку № 893 серед підстав для призначення службового розслідування. Повідомлення ОСОБА_2 , яке надійшло на телефонну лінію « 102» не містить даних про керування вказаним автомобілем саме ОСОБА_1 , доказів протилежного матеріали службового розслідування не містять. Також не відповідають дійсності доводи відповідача про перешкоджання поліцейським у встановленні особи позивача та не пред`явлення ним документів, які уповноважують його на керування транспортним засобом, про намагання ОСОБА_1 втекти. На думку представника позивача, в основу оспорюваного наказу та підстав для звільнення позивача фактично покладені виключно матеріали про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та частиною першою статті 126 КУпАП, що свідчить про передчасність прийнятого рішення про застосування дисциплінарного стягнення та висновків про винуватість особи до ухвалення рішення компетентним органом за результатом розгляду адміністративних матеріалів. За вказаних обставин, представник позивача вважає протиправними накази Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 10.12.2025 № 2393 та від 10.12.2025 № 661, що є підставою для поновлення ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України та стягнення з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу з 10.12.2025 по день ухвалення рішення суду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області в строк, встановлений судом для подання відзиву в даній справі подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду: матеріали службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни ОСОБА_1 ; інформацію про розмір здійснених ОСОБА_1 виплат при звільненні згідно наказу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 10.12.2025 № 661 о/с із вказанням їх видів та складових; довідку-розрахунок про середньоденну та середньомісячну заробітну плату (грошове забезпечення) ОСОБА_1 , розраховану у відповідності до вимог "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за № 100, за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню позивача згідно наказу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 10.12.2025 № 661 о/с.
02.02.2026 Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області звернулося до суду через систему "Електронний суд" з заявою, відповідно до якої, посилаючись на приписи статей 122, 123 КАС України, частини 4 статті 31 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" № 2337-VIII, відповідач просить залишити позов без розгляду.
Ухвалою від 05.02.2026 дану позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження у справі, якою надано позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вказаних недоліків, шляхом подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказанням підстав для поновлення такого строку разом з доказами поважності причин його пропуску.
На виконання ухвали суду позивачем усунуто недоліки позовної заяви у встановлений ухвалою строк шляхом подання заяви від 11.02.2026 про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою від 16.02.2026 визнано поважними причини пропуску позивачем встановленого законом строку звернення до суду з адміністративним позовом, поновлено пропущений строк звернення до суду, продовжено розгляд справи № 300/177/26, відмовлено в задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду від 02.02.2026.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, вимоги ухвали від 19.01.2026 в частині витребування доказів не виконав, оскільки витребуваних доказів суду не надав.
Згідно з частиною четвертою статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини шостої статті 159 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши письмові докази, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 з 27.08.2025 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Івано-Франківській області на посаді інспектора взводу № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький).
Під час моніторингу інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» виявлено відомості про факт можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУ НП в Івано-Франківській області, що виразилося у можливому порушенні правил дорожнього руху, керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та неповідомлення про такий факт керівника, що слугувало підставою для призначення службового розслідування наказом ГУ НП в Івано-Франківській області № 2319 від 01.12.2025 «Про призначення, проведення службового розслідування від виконання службових обов`язків (посади)».
За результатами службового розслідування ГУ НП в Івано-Франківській області прийняло наказ № 2393 від 10.12.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора БПОП (стрілецький) ГУНП ОСОБА_1 » (а.с. 14-16).
Згідно вказаного наказу № 2393 від 10.12.2025 встановлено, що 29.11.2025 близько 18:35 інспектор взводу №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУ НП в Івано-Франківської рядовий поліції ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Jeep Cherokee. д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись дорогою вул. Набережна ім. Стефаника в м. Івано-Франківськ допускав порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого ледь не спричинив ДТП, чим викликав невдоволення та суспільний резонанс серед водіїв, які рухалися вказаною дорогою у той же час. Як наслідок, з даного приводу на спецлінію « 102» звернувся гр. ОСОБА_2 , який повідомив про неправомірні дії (ІКС ІПНІІ ЄО Івано-Франківського РУП ГУНП 57697 від 29.11.2025). Під час переслідування службовим транспортним засобом із увімкненими проблисковими маяками червоного та синього кольорів, ОСОБА_1 не здійснив зупинку керованого ним транспортного засобу, а продовжив рух. У подальшому, коли рух керованого ОСОБА_1 транспортного засобу був неможливий, останній з метою уникнення відповідальності пересів із водійського сидіння на переднє пасажирське сидіння, вийшов із салону автомобіля та намагався втекти від поліцейських УПП в Івано-Франківській області. Після застосування заходів впливу поліцейськими, рядовий поліції ОСОБА_1 , з метою уникнення відповідальності перешкоджав поліцейським у встановленні його особи, не пред`являв жодних документів, які уповноважують на керування транспортним засобом, у присутності сторонніх осіб намагався дискредитувати дії поліцейських, звинувачуючи у непрофесійності дій в зв`язку з безпідставним складанням матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення па нього та допущення втечі справжнього водія транспортного засобу. Цього ж дня, відносно рядового поліції ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також винесено постанову про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Про надзвичайну подію, факт складання матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення та притягнення поліцейського до адміністративної відповідальності рядовий поліції ОСОБА_1 не доповів керівництву. У ході службового розслідування встановлено, що своїми діями рядовий поліції ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, вимог п.1, 2, 3 ч.1 ст. 18, ч.1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію", п.1, 2, 6, 11, 13 ч.3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 1, 2 ч. 4 ст. 14, абз. 2 ч. 2. абз. 2 п "б" ч. 2, абз. 4 п. "б" частини 2 ст. 16 розділу III Закону України "Про дорожній рух", пп. "а", "б", "г" п. 2.1, пп. "б" п. 2.3, пп. "а" п. 2.4, п. 2.5. пп. "а" п. 2.9 розділу 2, п. 12.1 розділу 12, п. 13.1 розділу 13 Правил дорожнього руху, затверджених постановою кабінету Міністрів України між 10.10.2001 №1306.
Згідно з пунктом 1 наказу № 2393 від 10.12.2025 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог п.1, 2, 3 ч.1 ст. 18, ч.1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію", п.1, 2, 6, 11, 13 ч.3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 1, 2 ч. 4 ст. 14, абз. 2 ч. 2. абз. 2 п "б" ч. 2, абз. 4 п. "б" частини 2 ст. 16 розділу III Закону України "Про дорожній рух", пп. "а", "б", "г" п. 2.1, пп. "б" п. 2.3, пп. "а" п. 2.4, п. 2.5, пп. "а" п. 2.9 розділу 2, п. 12.1 розділу 12, п. 13.1 розділу 13 Правил дорожнього руху, затверджених постановою кабінету Міністрів України між 10.10.2001 №1306, до інспектора взводу № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
10.12.2025 Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області прийняло наказ № 661-ос “По особовому складу”, відповідно до якого позивача звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 1 статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” за підпунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с. 17).
17.12.2025 Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області прийняло наказ № 2454 «Про внесення змін до наказів ГУНП від 01.12.2025 № 2319 та від 10.12.2025 № 2393», згідно пункту 1 якого внесено зміни в накази ГУНП № 2319 від 01.12.2025 та № 2393 від 10.12.2025, а саме у текст в якому містяться відомості про спеціальне звання поліцейського ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 БПОП (стрілецький) ГУНП, зазначивши відомості про спеціальне звання поліцейського – старший лейтенант поліції (а.с. 18).
Вважаючи протиправними накази Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 10.12.2025 № 2393 та № 661-ос, представник позивача звернувся з цим позовом до суду, в якому просить скасувати вищевказані накази та поновити позивача на службі в поліції на посаді яку займав, із збереженням місця роботи, стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу, пов`язаного з звільненням з служби в поліції за період з дати звільнення і по день вирішення справи.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначає Закон України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 № 580-VІІІ (далі – Закон № 580-VІІІ).
Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону № 580-VІІІ.
Так, згідно з частиною першої статті 18 Закону № 580-VІІІ поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону № 580-VІІІ).
Так, Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна – це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Частиною першою статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частини 2-4 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.
Як встановлено судом вище, наказом Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області № 2319 від 01.12.2025 «Про призначення, проведення службового розслідування від виконання службових обов`язків (посади)» призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію.
Підставою для призначення службового розслідування слугувало те, що під час моніторингу інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» виявлено відомості про факт можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУ НП в Івано-Франківській області, що виразилося у можливому порушенні правил дорожнього руху, керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та неповідомлення про такий факт керівника.
Згідно з частиною шостою статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Так, згідно з частиною першою статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:
1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;
2) підстава для призначення службового розслідування;
3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;
4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;
5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;
6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;
7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;
8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;
10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;
11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Відповідно до частини третьої статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника (частина 4 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Згідно з частиною п`ятою статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського. 
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.
Відповідно до частини сьомої статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно з частиною восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893), який визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків (п. 1 розділу V Порядку проведення службових розслідувань).
Відповідно до п.4 розділу V Порядку №893, службове розслідування має встановити :
наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;
наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;
ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;
обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;
відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
вид і розмір заподіяної шкоди;
причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
В даному випадку, дисциплінарна комісія склала висновок службового розслідування за фактом порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що виразилось у порушенні вимог п.1, 2, 3 ч.1 ст. 18, ч.1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію", п.1, 2, 6, 11, 13 ч.3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 1, 2 ч. 4 ст. 14, абз. 2 ч. 2. абз. 2 п "б" ч. 2, абз. 4 п. "б" частини 2 ст. 16 розділу III Закону України "Про дорожній рух", пп. "а", "б", "г" п. 2.1, пп. "б" п. 2.3, пп. "а" п. 2.4, п. 2.5. пп. "а" п. 2.9 розділу 2, п. 12.1 розділу 12, п. 13.1 розділу 13 Правил дорожнього руху, затверджених постановою кабінету Міністрів України між 10.10.2001 №1306.
Суд звертає увагу на те, що згідно з частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
При вирішенні цієї справи необхідно враховувати судову практику Верховного Суду, стосовно притягнення поліцейських до відповідальності на підставі висновків службового розслідування, викладену, зокрема, у постановах від 21.09.2018 у справі № 824/227/17-а, від 21.04.2021 у справі № 824/523/19-а, від 14.04.2021 у справі № 320/3085/20, від 16.11.2023 № 600/1876/22-а та інших.
Так, Верховним Судом сформовано усталену практику, відповідно до якої вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського.
Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
У свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.
Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження або провадження про притягнення особи до адміністративної відповідальності та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи, або іншого виду юридичної відповідальності. Адміністративний суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Верховний Суд в постанові від 17.03.2020 за результатом розгляду справи № 818/25/17 зазначив, що аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями КК України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.
Саме по собі відтворення у висновку службового розслідування фабули кримінального правопорушення чи інших обставин, наведених у рішеннях слідчого (прокурора, слідчого судді) в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, а так само відтворення у висновку службового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.
З огляду на зміст наказу № 2393 від 10.12.2025 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора БПОП (стрілецький) ГУНП Рочняка І.П.”, в такому наказі зазначено інформацію про події, які передували складенню щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанови про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Так, що стосується повідомлення гр. ОСОБА_2 від 29.11.2025 на спецлінію « 102» про порушення автомобілем Jeep Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , правил дорожнього руху, то таке повідомлення містить лише інформацію про автомобіль, а не про водія такого автомобіля.
Згідно з пунктом 1 наказу № 2393 від 10.12.2025 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог п.1, 2, 3 ч.1 ст. 18, ч.1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію", п.1, 2, 6, 11, 13 ч.3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 1, 2 ч. 4 ст. 14, абз. 2 ч. 2. абз. 2 п "б" ч. 2, абз. 4 п. "б" частини 2 ст. 16 розділу III Закону України "Про дорожній рух", пп. "а", "б", "г" п. 2.1, пп. "б" п. 2.3, пп. "а" п. 2.4, п. 2.5, пп. "а" п. 2.9 розділу 2, п. 12.1 розділу 12, п. 13.1 розділу 13 Правил дорожнього руху, затверджених постановою кабінету Міністрів України між 10.10.2001 №1306, до інспектора взводу № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Що стосується зазначеного переліку норм п.1, 2, 3 ч.1 ст. 18, ч.1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію", то такі норми регламентують загальні обов`язки поліцейського:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Частиною першою статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" визначено Присягу працівника поліції.
Також пунктами 1, 2, 6, 11, 13 частини третьої статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено обов`язки поліцейського:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Частина четверта статті 14 Закону України "Про дорожній рух" не містить абзацу другого, як зазначено в наказі № 2393 від 10.12.2025, а передбачає, що учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника відповідних підрозділів Національної поліції, військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України у разі порушення з його боку чинного законодавства.
Частиною другою статті 16 Закону України "Про дорожній рух" визначено обов`язки водія транспортного засобу.
Так, абз. 2 ч. 2, абз. 2 п "б" ч. 2, абз. 4 п. "б" частини 2 ст. 16 розділу III Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що водій зобов`язаний:
мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством;
виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний:
на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством;
не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до пп. "а", "б", "ґ" п. 2.1 розділу 2 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон);
ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”.
Згідно з пп. "б" п. 2.3 розділу 2 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Підпунктом "а" пункту 2.4 розділу 2 Правил дорожнього руху визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:
а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Відповідно до пункту 2.5 розділу 2 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з підпунктом «а» пункту 2.9 розділу 2 Правил дорожнього руху водієві забороняється: 
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
Пунктом 12.1 розділу 12 Правил дорожнього руху визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до пункту 13.1 розділу 13 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Таким чином, перелік норм, які зазначені в наказі № 2393 від 10.12.2025 як такі, що порушені ОСОБА_1 , стосуються загальних обов`язків поліцейського та водія транспортного засобу.
Як встановлено судом, щодо позивача фактично зафіксовано лише два порушення: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством (зафіксовано в постанові про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, про що зазначено в наказі № 2393 від 10.12.2025);
керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що зазначено в наказі № 2393 від 10.12.2025).
Щодо решти порушень норм Закону України "Про дорожній рух" та Правил дорожнього руху, про які зазначено в наказі № 2393 від 10.12.2025, то такі порушення не знайшли свого відображення в будь-яких процесуальних документах, які формуються в процесі притягнення особи-порушника до відповідальності.
Таким чином, зі всіх перелічених в наказі № 2393 від 10.12.2025 порушень, які, на думку відповідача, допущені позивачем, найсуттєвішим з них є керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Лише у випадку доведеності вчинення такого порушення, поліцейського можна притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді найсуворішого покарання у вигляді звільнення зі служби.
Пунктом 3 Розділу ІІ Порядку №893 визначено, що службове розслідування не призначається в разі надходження до органу (підрозділу, закладу, установи) поліції чи закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (далі - ЗВО), матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному КУпАП. У цьому разі рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.
Таким чином, законодавством чітко розмежовано випадки, коли проводиться службове розслідування та на яких підставах і коли службове розслідування не проводиться, зокрема, у випадку, визначеному пунктом 3 Порядку №893.
При цьому, Порядок №893 не містить виключень із цього правила навіть в умовах запровадження воєнного стану Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні, пунктом 3 якого передбачено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
До вищевказаного переліку обмежень стаття 62 Конституції України, якою гарантується принцип, за яким, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (принцип презумпції невинуватості).
Частиною другою статті 64 Конституції України визначено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51-63 Основного Закону.
Суд звертає увагу на те, що розмежування та підвідомчість адміністративних справ про адміністративне правопорушення, яке стосується позивача, прямо вказує на необхідність дотримання відповідачем основоположного принципу презумпції невинуватості, оскільки застосування дисциплінарного стягнення прямо залежить від набрання судовим рішенням законної сили.
Більше того, визначення підстав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є дискреційним повноваженням відповідача і суд в даному випадку не може самостійно розкривати зміст тих норм, які покладені в основу звільнення позивача зі служби в поліції (мається на увазі визначення суті порушення вимог Закону №580 та Дисциплінарного статуту НПУ, крім керування позивачем транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), а має лише надати правову оцінку тим обставинам, які відображені у висновку службового розслідування та оспорюваному наказі.
Так, правова конструкція приведеної вище норми Порядку №893 з урахуванням вимог КУпАП та Конституції України, вказує на те, що прийняття рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності на підставі матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному КУпАП, має бути прийняте не на основі складеного відносно особи протоколу про адміністративне правопорушення, а на основі прийнятого за результатами його розгляду уповноваженими на те органами рішення (у разі притягнення до адміністративної відповідальності судом, до набрання законної сили судом рішенням, а у разі розгляду такої справи іншим органом (не судом) постанова такого органу також може бути оскаржена до суду, тобто має термін на оскарження та час на набрання законної сили).
Такий підхід вказує на передчасність прийняття рішення про застосування дисциплінарного стягнення та висновків про винуватість особи до ухвалення рішення компетентним органом за результатами розгляду адміністративних матеріалів.
В ході судового розгляду справи, суд повинен надати оцінку підставам притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, які викладені у висновку службового розслідування, а також у наказах про застосування дисциплінарного стягнення та звільненні зі служби в поліції.
При цьому, суд не може підміняти відповідача та доповнювати підстави застосування дисциплінарного стягнення.
Вказана норма містить гарантію від зловживань чи вчинення інших дій, спрямованих на прийняття необґрунтованого чи безпідставного рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності у разі вчинення адміністративного правопорушення без ознак дисциплінарного проступку (мається на увазі, коли особа, будучи працівником поліції, у позаробочий час була зупинена за підозрою у вчиненні адміністративного правопорушення та вчиняє дії як і будь-яка інша особа, відповідно до наданих їй КУпАП прав).
Враховуючи встановлені судом обставини цієї справи та вказані норми матеріального права, які врегульовують спірні відносини, з огляду на викладені судом вище мотиви їх застосування, суд дійшов висновку, що накази Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області № 2393 від 10.12.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора БПОП (стрілецький) ГУНП ОСОБА_1 » та № 661 о/с від 10.12.2025 "По особовому складу" є протиправними, а тому підлягають скасуванню.
Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Враховуючи те, що позивача згідно наказу від 10.12.2025 № 661 о/с звільнено з посади інспектора взводу № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) з 10.12.2025, то згідно вимог частини першої статті 235 КЗпП України, ОСОБА_1 належить поновити на вказаній посаді з 11.12.2025, а не з 10.12.2025, як помилково зазначено в представником позивача в позовних вимогах.
Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19 сформувала висновок про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.
Тобто в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату.
Вказана норма права, крім превентивної функції, виконує функцію соціальну, задовольняючи потребу працівника в засобах до існування на період незаконного звільнення. Відтак, за умови встановлення факту незаконного звільнення особи, час вимушеного прогулу працівника повинен бути оплаченим.
Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.
Так, вимушений прогул у зв`язку з незаконним звільненням ОСОБА_1 рахується судом з 11.12.2025 (наступний день за днем звільнення), з огляду на особливості обчислення строків, передбачених КЗпП України відповідно до статті 244-1 цього Кодексу, по 08.04.2026 (день ухвалення судом цього рішення). 
Відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Водночас, виплата грошового забезпечення поліцейському під час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", з наступними змінами та доповненнями.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.
Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.
Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Пунктом 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, встановлено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Зі змісту вищевказаного Порядку, який є специфічним для вирішення даних спірних відносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
Отже, обрахування середньоденного грошового забезпечення позивача на момент звільнення повинно здійснюватися відповідно до кількості календарних днів за два останніх повних місяці служби. Тобто, діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.
Аналогічний висновок сформовано викладено в постанові Верховного Суду від 19.07.2018, справа № 805/1110/17-а, де чітко врегульовано питання про те, як здійснюється виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу, а саме - в календарних, а не робочих днях.
Суд, вирішуючи питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначає при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100).
Відповідно до пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області надати суду довідку-розрахунок про середньоденну та середньомісячну заробітну плату (грошове забезпечення) ОСОБА_1 , розраховану у відповідності до вимог "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за № 100, за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню позивача згідно наказу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 10.12.2025 № 661 о/с, однак відповідач вимоги ухвали від 19.01.2026 не виконав. Водночас, ненадання суду довідки-розрахунку про середньоденну та середньомісячну заробітну плату (грошове забезпечення) ОСОБА_1 , не звільняє відповідача як роботодавця позивача від обов`язку самостійно здійснити розрахунок середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Так, період вимушеного прогулу становить 119 календарних днів (11.12.2025 по 08.04.2026). Тому середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача, який необхідно стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області за період з 11.12.2025 по 08.04.2026, підлягає розрахунку шляхом множення 119 календарних днів на середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 .
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області слід допустити до негайного виконання. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області № 2393 від 10.12.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора БПОП (стрілецький) ГУНП ОСОБА_1 ».
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області № 661 о/с від 10.12.2025 "По особовому складу" про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.
Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з 11.12.2025.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 40108798, вул. Ак. Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.12.2025 по 08.04.2026.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з 11.12.2025. 

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Григорук О.Б.