Справа № 465/7898/25 
Провадження № 2/452/594/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" квітня 2026 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Казана І.С.,
із участю: секретаря Кафтан О.Ю.,
розглянувши у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України і за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в: 
ТзОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 30 січня 2022 року відповідач уклала Кредитний договір №635320150 із ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у формі електронного документа з використанням електронного підпису та отримала кредит у розмірі кредитного ліміту на суму 15100рн із зобов`язанням повернути його разом із відсотками згідно умов договору; ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором. ОСОБА_1 не повернула своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором; надалі на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. та додаткових угод, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» відбулось відступлення прав вимоги до боржників, серед яких є відповідач на зазначену суму; відповідно до Договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023р. від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором; 04.06.2025р. ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу №04/06/25-Ю, у відповідності до умов якого позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором на суму 27289,43грн. Враховуючи порушення зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 має таку заборгованість, з чого: 15100грн. - заборгованість по кредиту та 12289,43грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Відтак просять стягнути вказану суму в користь товариства та понесені судові витрати, в тому числі на правову допомогу.
Представник відповідача адвокат Мотальова-Кравець В.Ю. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечила з тих підстав, що розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначений розмір ТзОВ «Юніт Капітал» до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою за договором включає період, який виходить за межі строку кредитування; після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється; як вбачається з договору, сторони обумовили строк кредиту: 30 днів, тобто до 01.03.2022 року, а тому починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. Крім того відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Однак, на момент укладення Договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018 боргові зобов`язання відповідача за Кредитним договором №635320150 від 30.01.2022 року ще не існували, відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Отже, ТОВ «Юніт Капітал» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від відповідача сплати заборгованості за Кредитним договором №635320150, укладеним 30.01.2022 року між нею та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Разом з тим, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час. Також, до суду не було надано квитанцію про оплату наданих послуг. Таким чином, для адвоката дана справа є звичайним спором простої складності та не потребувала значного обсягу часу для підготовки та звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Окрім того, ознайомлення з матеріалами справи та складання позову не передбачають такого обсягу роботи та витрат, що зазначені у розрахунку, є неспівмірними зі складністю справи, а відтак повному відшкодуванню не підлягають. Також вирішення спору здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, матеріали справи не містили, збиранням яких саме доказів здійснювалися адвокат, оскільки всі письмові докази, які були подані до позовної заяви адвокату передав позивач; просить у позові відмовити повністю.
Представник відповідача адвокат Хлопкова М.С. подала до суду відповідь на відзив та зазначила, що між ТОВ “МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА” та між ТОВ “Таліон Плюс” укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 – якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024. Відповідач неправильно трактував положення договору та дійшов хибного висновку, що передача права вимоги відбувається у момент підписання договору. Насправді ж право вимоги переходить у момент підписання реєстру, який є невід`ємною частиною договору факторингу. Враховуючи викладене, позивач належним чином підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки виконав умови договору факторингу та надав відповідні документи. Висновок відповідача про відсутність переходу права вимоги є необґрунтованим, оскільки ґрунтується на помилковому тлумаченні моменту виникнення права вимоги та його передачі за договором факторингу. Крім того, за умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: за користування кредитними коштами згідно з ст. 1048 ЦК України визначеному договором та за користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України і, за весь час прострочення. Також наголосила на тому, що позивач у свої позовній заяві користувався безпосередньо статтею 625 ЦК України. У позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст. 1048 ЦК України) так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст. 625 ЦК України). Щодо правової допомоги, то позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а тому робота адвоката виконана належним чином; просила задовольнити позовні вимоги повністю.
У зв`язку з наведеним і, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав:
Судом установлено, що 30 січня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №635320150, згідно з умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредит у розмірі кредитного ліміту на суму 15100грн строком на 30 днів, дата повернення 01.03.2022р., який вона зобов`язувалася повернути разом із відсотками відповідно до умов кредитного договору.
Згідно Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. та додаткових угод ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 05.05.2022р. відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТзОВ «Таліон Плюс». 
Згідно розрахунку заборгованості за Договором кредитної лінії №635320150на день відступлення права вимоги первісним кредитором «Манівео швидка фінансова допомога» 05.05.2022р. заборгованість відповідача становить 22304,92грн, з яких 15100грн – заборгованість за тілом кредиту та 7925,99грн – нараховані проценти, що так само вбачається із Реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022р.
Крім того вказаним розрахунком підтверджується часткова оплата відповідачем заборгованості за Договором кредитної лінії №635320150 від 30.01.2022р. в сумі 635грн.
На підставі Договору факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача; надалі за Договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025р. укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Юніт Капітал», позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за наведеним кредитним договором. У ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за Договором кредитної лінії №635320150 від 30.01.2022р. перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання ним права грошової вимоги до відповідача.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025р. станом на день відступлення прав вимоги ТзОВ «Юніт Капітал» відповідач має заборгованість 27289,43грн, з яких 15100грн - заборгованість по кредиту та 12189,43рн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Як встановлено судом відповідач ОСОБА_1 порушила умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору суду не представлено. 
Разом з тим, одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6) частини 1 статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.
Тому сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року в справі №910/12876/19 (пункти 7.6-7.10).
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 5 квітня 2023 року в справі
№910/4518/16 зазначила, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін – на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність – обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 (пункт 6.19).
Отже, право кредитора (як первісних так і нового) нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, загальна сума за Договором кредитної лінії №635320150 в межах строку кредитування 30 днів становить 23752,3грн, з яких 635грн відповідачем сплачено, а тому до стягнення підлягає різниця між загальною сумою кредиту та сплаченою сумою, що становить 23117,3грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
ТОВ ««Юніт Капітал» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2442грн 40коп., що підтверджено наданою позивачем платіжною інструкцією №27508 від 05.09.2025р. Оскільки позовні вимоги ТОВ ««Юніт Капітал» задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2059,04грн (23117,30 х 100% : 27289,43= 85%; 2422,4грн. х 85% = 2059,04грн). 
У позовній заяві позивач ТзОВ «Юніт Капітал» просив стягнути із відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000грн., що підтверджуються Договором про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025р., Додатковою Угодою №25770576783 від 05.06.2025р., актом прийому-передачі наданих послуг на суму 7000грн. 
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі №826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц. 
Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також враховуючи виконання роботи адвокатом, задоволення позову частково, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи.
Керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268, 274 ЦПК України, ст. 526, 1054 ЦК України, суд
у х в а л и в:
Позов ТзОВ «Юніт Капітал» задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , - на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, будинок 4, літера А, офіс 10, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ:43541163, - заборгованість за Договором кредитної лінії №635320150 від 30.01.2022 року в розмірі 23117,30 гривень (двадцять три тисячі сто сімнадцять грн 30коп).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 2059,04грн (дві тисячі п`ятдесят дев`ять грн 4коп) сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000грн (чотири тисячі гривень).
У решті частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення рішення.

Суддя