ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 березня 2026 року справа №360/561/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 р. у справі № 360/561/23 (головуючий І інстанції К.О. Пляшкова) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо неприйняття наказу про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 , у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі – Постанова № 168), а саме: за безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за період з 10.10.2022 по 20.01.2023;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) прийняти наказ про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 , у відповідності до приписів Постанови № 168;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів за період з 10.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 20.01.2023.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07.08.2023, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2023, у задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 360/561/23 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції Луганського окружного адміністративного суду.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року відмовлено у задоволені позову.
Позивач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення суду, прийняти нове, яким задовольнити позов. 
Скаржник у скарзі зазначає, що порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 23 травня 2024 року у справі № 120/4387/23, від 24 травня 2024 року у справі № 120/4967/23, від 28 травня 2024 року у справі №120/5170/23, від 08 серпня 2024 року у справі № 280/2754/23, від 19 вересня 2024 року у справах №№120/5151/23, 120/7509/23, 120/4953/23, від 10 жовтня 2024 року у справах № №120/7502/23,120/14606/23, 120/5154/23, 120/14641/23, від 28 листопада 2024 року у справі № 120/10959/23.
Недотримання форми документів жодним чином не нівелює відображену у ній інформацію про участь позивача у відповідних діях та заходах.
Позивач не може бути позбавлений права на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі, у зв`язку з невиконанням військовою частиною формальних процедур реалізації такого права, оскільки в іншому випадку на позивача буде покладено тягар негативних наслідків за недотримання однією із військових частин встановленого Державною прикордонної службою України порядку.
Позивач є військовослужбовцем, сумлінно виконує свої обов`язки перед державою, водночас через надмірний формалізм права Позивача порушені невиплатою додаткової грошової винагороди.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2024 у справі № 560/12539/22, від 28.05.2024 у справі №560/1200/23, від 06.06.2024 у справі № 200/706/23, від 19.09.2024 у справі № 120/4953/23 підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах може бути довідка командира військової частини (установи), до якої для виконання завдань відряджений військовослужбовець. За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир(начальник), який її видав.
За позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 20.06.2024 у справі № 460/6992/23 підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи , до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець. Довідка, видана керівником органу військового управління або штабу, є підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях чи заходах з національної безпеки.
Позивач, що є військовослужбовцем та приймав участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, сумлінно виконуючи всій обов`язок перед державою, що підтверджено відповідними документами, має доводити свою участь у захисті територіальної цілісності України через формалізм оформлення цих підтверджуючих документів.
Відповідачем не надано жодних доказів того, що вказана у вище описаній довідці та рапортах, складених начальником відділу прикордонної служби, інформація про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів, є недостовірною.
Від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволенням, а рішення суду без змін.
В обґрунтування зазначено, зокрема, що рішення суду є обґрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального права, без порушення норм процесуального, судом першої інстанції з`ясовані всі обставини, що мають значення для справи в частині відмови. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки базуються на неправильному тлумаченні законодавства представником позивача, а тому не можуть прийняті до уваги судом апеляційної інстанції. Підстав для скасування вказаного рішення не має.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 з 10 жовтня 2022 року проходить службу в НОМЕР_2 прикордонному загоні, що підтверджується витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 10 жовтня 2022 року № 3272-ОС.
Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_3 від 20 січня 2023 року № 4431 ОСОБА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у періоди: з 10 по 31 жовтня 2022 року, з 01 по 30 листопада 2022 року, з 01 по 31 грудня 2022 року, з 01 по 20 січня 2023 року.
Вказану довідку складено на підставі бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16 вересня 2022 року № 165 гриф.
Листом НОМЕР_2 прикордонного загону від 16 березня 2023 року № 25/1817-23 повідомлено, що ОСОБА_1 в період з 12 жовтня 2022 року по 20 січня 2023 року перебував в оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) у складі 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_2 прикордонного загону на ділянці українсько-білоруського кордону в межах Чернігівської області; в період з 20 січня 2023 року ОСОБА_1 безпосередньо бере участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації на території Донецької області.
Згідно з рапортом, зареєстрованим 01 листопада 2022 року за № 1477, начальник 2 відділу прикордонної служби клопотав перед першим заступником начальника загону – комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону про виплату додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн за період з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року, зокрема позивачу (номер за порядком 81) за 31 день, який листом від 01 листопада 2022 року № 1478 направлений начальнику НОМЕР_4 прикордонного загону.
Відповідно до рапорту, зареєстрованого 01 листопада 2022 року за № 1474, начальник 2 відділу прикордонної служби клопотав перед першим заступником начальника загону – комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн, зокрема позивачу за період з 11 жовтня 2022 року до 31 жовтня 2022 року (номер за порядком 80) за 20 днів. Підстава: бойове розпорядження Коменданта ПКШР 24 наказ № 601-(гриф) від 30.09.2022, наказ № 668-(гриф) від 21.10.2022, наказ № 690-(гриф) від 26.10.2022, наказ № 699-(гриф) від 28.10.2022, журнал бойових дій № 53 (гриф) ст. 7-14, 52-62.
Листом від 08 листопада 2022 року № 22/4313-22 начальник НОМЕР_4 прикордонного загону направив на адресу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, зокрема рапорт від 01 листопада 2022 року № 1474.
Згідно з рапортом, зареєстрованим 01 грудня 2022 року за № 1884, начальник 2 відділу прикордонної служби клопотав перед першим заступником начальника загону – комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону щодо виплати додаткової винагороди, зокрема позивачу (номер за порядком 81) у розмірі 30000,00 грн за період з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року за 30 днів.
Відповідно до рапорту, зареєстрованого 01 грудня 2022 року за № 1883, начальник 2 відділу прикордонної служби клопотав перед першим заступником начальника загону – комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн за період з 01 листопада 2022 року до 30 листопада 2022 року, зокрема, позивачу (номер за порядком 81) за 30 днів, який листом від 01 грудня 2022 року № 1885 адресований начальнику НОМЕР_4 прикордонного загону. Підстава: бойове розпорядження Коменданта ПКШР 24 наказ № 601-(гриф) від 30.09.2022, наказ № 668-(гриф) від 21.10.2022, наказ № 690- (гриф) від 26.10.2022, наказ № 699-(гриф) від 28.10.2022, журнал бойових дій № 53 (гриф) ст. 13-20, 62-67.
Листом від 04 грудня 2022 року № 22/4933-22 начальник НОМЕР_4 прикордонного загону направив на адресу відповідача, зокрема рапорт від 01 грудня 2022 року № 1883.
Згідно з рапортом, зареєстрованим 22 грудня 2022 року за № 2195, начальник 2 відділу прикордонної служби клопотав перед першим заступником начальника загону – комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону щодо виплати додаткової винагороди, зокрема, позивачу (номер за порядком 81) у розмірі 30000,00 грн за період з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року за 31 день, який направлений начальнику НОМЕР_2 прикордонного загону листом НОМЕР_4 прикордонного загону від 26 грудня 2022 року № 22/5480-22.
Листом НОМЕР_4 прикордонного загону від 27 березня 2023 року № 22/2262-23 повідомлено, що від начальника 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_2 прикордонного загону до НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) рапорти за період з 01 січня 2023 року по 20 січня 2023 року не надходили.
Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 03 листопада 2022 року № 3632-ОС “Про виплату додаткової винагороди” та додатку до нього, наказано виплатити позивачу додаткову винагороду в сумі 30000,00 грн за період з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року (за 31 добу).
Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 03 грудня 2022 року № 4112-ОС “Про виплату додаткової винагороди” та додатку до нього наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн за період з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року включно, зокрема, позивачу (номер за порядком 1117) за 30 днів в сумі 30000,00 грн.
Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 26 грудня 2022 року № 4613-ОС “Про виплату додаткової винагороди” та додатку до нього наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн за період з 01 грудня 2022 року до 31 грудня 2022 року включно, зокрема, позивачу (номер за порядком 1161) за 31 день в сумі 30000,00 грн.
Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 03 лютого 2023 року № 56-ОС “Про виплату додаткової винагороди” та додатку до нього наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн за період з 01 січня 2023 року до 31 січня 2023 року включно, зокрема, позивачу (номер за порядком 1128) за 31 день в сумі 30000,00 грн.
Витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 08 лютого 2023 року № 64-ОС наказано виплатити за період з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року, зокрема, позивачу (номер за порядком 873), додаткову винагороду у розмірі 70000 грн пропорційно дням безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за 6 днів (26-31 січня 2023 року) в сумі 13548,39 грн. Підстава: БР ОТУ “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” від 25.01.2023 № 344 (гриф), БР командира 54 ОМБр від 26.01.2023 № 73 (гриф), БР начальника 3 приказ від 26.01.2023 № БР188(гриф), журнал СБД впс № 2 від 12.01.2023 № 38 (гриф), журнал СБД 3 ПРИКЗ від 31.12.2022 № 133 (гриф), рапорт від 01.02.2023 № ВХ1733Р.
Відповідно до інформації, зазначеної в архівних відомостях № 1 та картці на грошове забезпечення за 2022-2023 роки позивачу за період з жовтня 2022 року по січень 2023 року виплачено додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн у кожному місяці. Додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн виплачено за січень 2023 року пропорційно часу участі позивача у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (6 діб) у розмірі 13548,39 грн. За інші спірні періоди додаткова винагорода збільшена до 100000 грн не виплачувалась.
Дослідженням витягу з журналу службово-бойових дій 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_2 прикордонного загону від 24 вересня 2022 року № 53-ДСК встановлено, що до розділу І “Застосування підрозділів прикордонного загону в охороні (обороні) державного кордону або веденні бойових дій” цього журналу внесені записи про видання бойових розпоряджень Коменданта ПКШР 24 наказ № 601-(гриф) від 30.09.2022, наказ № 668-(гриф) від 21.10.2022, наказ № 690- (гриф) від 26.10.2022, наказ № 699-(гриф) від 28.10.2022. До розділу ІІ “Облік ведення бойових дій” цього журналу внесені записи про участь 2 відділу прикордонної служби у бойових діях з відбиття збройної агресії рф в період жовтня-грудня 2022 року.
Згідно із довідкою НОМЕР_2 прикордонного загону від 20 липня 2023 року № 14/5293-23-Вих відповідно до вимог Інструкції з ведення Історичного формуляру, Історичної довідки та Журналу бойових дій, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.10.2020 № 363, в розділі І Журналу службово-бойових дій 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_2 прикордонного загону від 24 вересня 2022 року № 53-ДСК обліковувались бойові розпорядження коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону з 26 вересня 2023 року. До розділу 2 Журналу за період з вересня 2022 року по січень 2023 року вносились загальні дані обстановки вздовж українсько-білоруського кордону в межах ІНФОРМАЦІЯ_3 на ділянці відповідальності НОМЕР_4 прикордонного загону.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно зі статтею 16 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011) передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 3 постанови КМ України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Адміністрація Держприкордонслужби відсутня у цьому переліку.
З урахуванням цього, а також віднесення МВС до органів, якими спрямовується і координується діяльність Держприкордонслужби, Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затверджена наказом саме Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за № 854/32306 (далі - Наказ МВС №558).
Цей наказ містить загальні положення щодо правил та умов виплати грошового забезпечення відповідача та аналогічно із Законом № 2011 передбачає у його структурі таку складову, як одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей строк неодноразово продовжувався аналогічними Указами та наразі триває.
28 лютого 2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 168.
Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній з моменту прийняття цієї постанови до змін, внесених постановою від 9 серпня 2023 року №836) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми “єПідтримка” виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (з 19 липня 2022 року з набранням чинності постановою від 7 липня 2022 року №793 (застосовується з 1 червня 2022 року) – в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
У цій постанові Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, та розмір вказаної додаткової винагороди.
Водночас реалізація цитованих приписів указаної постанови вимагала визначення порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, виходячи з того, що формулювання “а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів … в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах” є нечітким та породжує істотні труднощі у його правозастосуванні, що, насамперед, пов`язано із застосуванням сполучника “або”, який має розділовий характер.
У постанові від 22 листопада 2023 року у справі №520/690/23 Верховний Суд констатував, що “текстуальний виклад цієї частини пункту 1 Постанови №168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав”.
Конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 Постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними Постановою від 7 липня 2022 року №793 (застосовується з 24 лютого 2022 року), Постанова №168 доповнена пунктом 2-1, яким установлено, що “порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів”.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 травня 2025 року у справі № 560/13119/23.
На виконання Постанови № 168 та з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та підвищення рівня їх соціального захисту Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято: наказ від 31.03.2022 №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (далі - наказ 164-АГ), застосовується з 24 лютого 2022 року; наказ від 30.07.2022 №392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», застосовується з 01 серпня 2022 року (далі - наказ 392-АГ) та наказ від 09.12.2022 №628-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (далі - наказ 628-АГ), який набирає чинності та застосовується з 01.12.2022 (цей наказ застосовувався за період грудень 2022 року – січень 2023 року).
Накази №164-АГ, №392-АГ, №628-АГ Адміністрації Держприкордонслужби видано на реалізацію пункту 2-1 Постанови № 168 з метою врегулювання порядку і умов здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час дії воєнного стану, про що зазначено в преамбулах вказаних наказів.
Таким чином, зазначені накази Адміністрації Держприкордонслужби не зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян та не мають міжвідомчого характеру, не створюють нових норм, а лише конкретизують порядок підтвердження однієї з умов виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, а саме регламентують порядок підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які визначають механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, були затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України 26 січня 2023 року №36 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 31 січня 2023 року за № 196/39252.
Зазначені Порядок та умови введені в дію з 01 лютого 2023 року, а тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Відповідно до частин першої, другої статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Отже, колегія суддів вважає, що затверджені Наказами №164-АГ, №392-АГ, №628-АГ положення для реалізації положень пункту 1 Постанови № 168 підлягають застосуванню до спірних відносин.
Аналогічні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023 року в справі № 520/690/23 у схожих правовідносинах, а також у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2023 року в справі № 200/193/23 у подібних правовідносинах.
Так, Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року справа № 200/193/23 у п. 45 відповідаючи на поставлені перед судом касаційної інстанції питання (пункти 2 і 3 аргументів касаційної скарги), дійшов висновку про те, що застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, у спірний період підлягають накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ і від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ. 
Пунктом 2 Наказу 164-АГ передбачено, під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки i оборони, вiдсiчi i стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держав и безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих ( захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсiйнорозвiдувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); здійснення заходів з виводу сил та засобів з-під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання польотів, пов`язаних з евакуацію військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій; виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії…
Відповідно до пункту 3 Наказу 164-АГ склад органів та підрозділів Держприкордонслужби, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначати наказом Голови Державної прикордонної служби України у відповідності до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермiнове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл); рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (додаток 1).
Зазначений перелік документів є вичерпним.
Пунктом 2 Наказу 392-АГ визначено, що заходами, передбаченими абзацом другим пункту 1 цього наказу, визначається виконання у відповідні дні військовослужбовцем: 1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України; 2) бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами; 3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей; 4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; 5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником; 6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження; 7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави; 8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угрупувань військ органів військового управління, військової частини (підрозділів), угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.
Пунктом 4 Наказу 392-АГ передбачено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (службовобойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Відповідно до пункту 11 Наказу 392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.
Тобто, для нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди необхідна інформація у відповідності до Додатку 2 пункту 11 Наказу 392-АГ, з зазначенням підстав.
Абзацом 2 пункту 1 Наказу 628-АГ встановлено, що додаткова винагорода збільшується до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Пунктом 2 наказу 628-АГ визначено, що до безпосередньої участі у бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення бойових дій: 1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом Держприкордонслужби (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі штабу відповідного органу військового управління Збройних Сил України, угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил), та за умови вогневого ураження безпосереднього зіткнення з противником; 2) бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які згідно з бойовим розпорядженням виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угрупувань військ, інших складових сил оборони, та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником; 3) бойових завдань з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються, нанесення вогневого ураження на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього вогневого контакту з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження); 4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником; 5) бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей; 6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями; 7) бойових (спеціальних) завдань екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також при виконанні бойових завдань щодо пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів.
Зазначений перелік бойових (спеціальних) завдань є вичерпним та застосовується до різних підрозділів органів охорони державного кордону окремо, оскільки кожен підрозділ виконує завдання в межах свого призначення.
Проте, основною умовою виконання бойових (спеціальних) завдань є вогневе ураження або безпосереднє зіткнення з противником. Кожне вогневе ураження або безпосереднє зіткнення з противником фіксується окремо в Журналі бойових дій.
Пунктом 3 наказу 628-АГ передбачено, що документами, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є: 1) бойовий наказ (бойове розпорядження); 2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційновахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них; 3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.
Зазначений перелік документів також є вичерпним.
Відповідно до пункту 7 наказу 628-АГ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 3 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.
Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця.
У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 3 цього наказу.
Відповідно до пункту 8 наказу 628-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.
Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2025 року у справі № 560/3312/23 сформулював висновок щодо співвідношення норм постанови № 168 та положень наказу № 628-АГ при вирішені спорів про право військовослужбовців Державної прикордонної служби України на додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 постанови № 168.
Так, розглянувши зміст пункту 2-1 постанови № 168, яким керівникам відповідних міністерств та державних органів надано повноваження визначати порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої цією постановою, але не підстави для набуття військовослужбовцем права на таку винагороду, та на виконання якої Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ № 628-АГ, Верховний Суд виснував, що під «умовами» слід розуміти встановлення необхідних обставин, які уможливлюють виплату військовослужбовцям означеної додаткової винагороди, а під «порядком» слід розуміти визначення певної послідовності, черговості, способу виконання, методу здійснення відповідних нарахувань та виплат, при цьому ані умови, ані порядок виконання повноважень не можуть змінювати (обмежувати чи розширювати) підстави для виконання цих повноважень, тим більше, якщо ці підстави встановлені актом вищої юридичної сили. Отже, за висновком Верховного Суду, умови виплати підвищеної додаткової винагороди слід розуміти як визначення переліку документів, які підтверджують наявність підстав, а порядок – процедуру виконання відповідних дій щодо розгляду документів, призначення та виплати винагороди або відмови у її призначенні (якщо відсутні або не підтверджені підстави відповідно до встановлених умов).
Верховний Суд підкреслив, що постановою № 168 з урахуванням умов та характеру військової служби «на період дії воєнного стану» визначено підстави для нарахування та виплати військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям Державної прикордонної служби України) підвищеної (до 100 000 грн) додаткової винагороди (тобто підстави набуття військовослужбовцем права на таку винагороду), а саме: 1) безпосередня участь у бойових діях; 2) забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах їх [бойових дій] ведення (здійснення). Отже, обидві підстави визначаються діяльністю військовослужбовця щодо виконання поставлених йому завдань відповідного змісту. При цьому перший із цих видів діяльності передбачає обов`язкову участь у бойових діях (бойовому зіткненні з противником), тоді як другий спрямований на забезпечення здійснення відповідних заходів у певних районах, де проводяться такі заходи, тобто орієнтований на відповідну територію, що не вимагає (хоча й не виключає) участі у бойових зіткненнях з противником.
За висновком Верховного Суду доповнення Адміністрацією Державної прикордонної служби України в наказі № 628-АГ обставин, які визначають підставу виникнення у військовослужбовців права на таку винагороду у зв`язку із «забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах їх [бойових дій] ведення (здійснення)» вимогою її поєднання із «вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником» є по суті не умовами нарахування та виплати підвищеної додаткової винагороди, а зміною підстав, встановлених постановою № 168 для набуття військовослужбовцем права на підвищену додаткову винагороду.
У зв`язку з цим Верховний Суд констатував, що визначений Адміністрацією Державної прикордонної служби України перелік заходів не розрізняє двох видів діяльності, встановлених постановою № 168, з яких лише перший (безпосередня участь у бойових діях) передбачає безпосереднє зіткнення з противником; водночас у багатьох випадках якісне виконання завдання, що належить до другого виду (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), не вимагає (але й не виключає) вступу у безпосереднє зіткнення з противником, а підвищена винагорода має бути винагородою за власні дії військовослужбовця, успішне виконання поставлених бойових завдань, а не виключно за перебування під обстрілом з боку противника.
Отже, виходячи з того, що пунктом 2-1 постанови № 168 керівникам відповідних міністерств та державних органів, до складу (підпорядкування) яких входять військовослужбовці, доручено конкретизувати умови (тобто спосіб документального підтвердження) і порядок виплати додаткової (у тому числі підвищеної) означеної винагороди (тобто процедуру), однак не підстави для набуття права на таку винагороду, позаяк ці підстави визначені постановою № 168 як актом вищої юридичної сили порівняно з актами органів, уповноважених цією постановою, Верховний Суд у справі № 560/3312/23 дійшов висновку, що доповнення підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою № 168, які визначають право військовослужбовців на підвищену додаткову винагороду, вимогами «безпосереднього зіткнення з противником» та «вогневого ураження», коли це не обумовлено природою відповідних бойових завдань, таких як забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах їх [бойових дій] ведення (здійснення), фактично звужує обсяг таких підстав актом нижчої юридичної сили порівняно з актом, яким такі підстави встановлено [постанова № 168], та порушує вимогу, щоб акти нижчої юридичної сили не суперечили актам вищої сили. У випадку виникнення такої колізії загальновизнаним способом її вирішення є надання переваги акту вищої юридичної сили.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 березня 2025 року у справі № 500/1289/23, від 16 травня 2025 року у справі № 360/175/23.
Виходячи з наведених положень Наказу № 164-АГ, Верховний Суд у справі № 120/4135/23 дійшов висновку, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах не повинно бути надмірно обмеженим. Навіть, якщо надані позивачем документи не повністю відповідають вимогам наказу № 164-АГ через формальні недоліки у документальному підтвердженні, вони можуть бути достатніми для підтвердження його права на додаткову винагороду.
У постановах від 28.05.2024 у справі № 120/5170/23, від 08.08.2024 у справі № 280/2754/23, від 17.01.2025 у справі № 120/7513/23, від 30.01.2025 у справі № 120/7088/23 Верховний Суд наголосив на тому, що надсилання списків за формою згідно з додатком 2 (пункт 4 Наказу № 164-АГ) є елементом процедури виплати додаткової винагороди, зокрема механізмом повідомлення органів, в яких військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць, тоді як підтвердження такого факту здійснюється на підставі конкретно визначених документів, таких як довідка, бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій; рапорт начальника, а відсутність окремих списків або порушення порядку передачі документів між військовими частинами не можуть автоматично позбавляти позивача права на винагороду, якщо інші докази свідчать про фактичну участь цього військовослужбовця у бойових діях або заходах. Отже, відсутність згадки позивача в таких списках не може виключати можливість підтвердження його участі в бойових діях іншими доказами.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2024 у справі № 560/12539/22, від 28.05.2024 у справі № 560/1200/23, від 06.06.2024 у справі № 200/706/23, 12.12.2024 у справі № 120/10649/23 підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах може бути довідка командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець. За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який її видав.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд враховує, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя – з`ясування об`єктивної істини у справі.
Верховний Суд у постанові від 16 березня 2023 року у справі № 600/747/22-а наголошував щодо обов`язку суду встановлювати всі обставини справи незалежно від позиції сторін, згідно зі статтями 2 та 9 КАС України.
Виходячи із змісту принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі в адміністративному судочинстві, саме на суд покладається обов`язок визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування необхідних доказів.
Верховний Суд у постанові від 08 травня 2025 року у справі № 200/920/23 наголошував, що обов`язковою умовою для здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди, визначеної пунктом 1 Постанови № 168, для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 Наказу №392-АГ, є наявність довідки, виданої керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця.
При цьому, така довідка має містити підстави: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журнал ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
У постанові від 05 серпня 2024 року у справі № 200/4100/23 Верховний Суд зазначив, що суди повинні перевіряти, чи підтверджує довідка участь військовослужбовця у бойових діях у визначений період разом з іншими доказами.
Колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 3 наказу № 628-АГ перелік підтверджуючих документів допускає альтернативність і не зведений винятково до їхньої сукупності (постанови Верховного Суду від 23 травня 2024 року у справі № 360/334/23, від 14 червня 2024 року у справі № 200/174/23, від 08 серпня 2024 у справі № 360/1015/23).
Верховний Суд у постанові 14 травня 2025 року у справі № 620/3789/24 вважав за необхідне зауважити, що сам факт дислокації служби позивача у спірні періоди в Чернігівській області не виключає можливість виконання позивачем (у даному випадку штаб-сержантом) відповідних завдань які у свою чергу є підставою для отримання останнього додаткової винагороди пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно із позицію Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2024 року у справі № 560/3159/23, від 23 травня 2024 року у справі № 120/4387/23, від 24 травня 2024 року у справі № 120/4967/23, від 28 травня 2024 року у справі № 120/5170/23 та від 08 серпня 2024 року у справі № 280/2754/23, порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду.
У постанові від 05 червня 2024 року у справі № 200/660/23 Верховний Суд зауважив, що суди попередніх інстанцій, встановивши відсутність документів про участь позивача у бойових діях, не з`ясували, які завдання і де він виконував під час перебування у відрядженні в НОМЕР_4 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_3 ). Якщо позивач не виконував завдань, що дають право на додаткову винагороду, важливо встановити, які саме завдання він виконував і де проходив службу. Ці обставини є ключовими для правильного вирішення спору і не можуть бути проігноровані (подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023 у справі № 520/690/23).
У постанові Верховного Суду у цій справі (№ 200/660/23) наведено такі висновки, що беруться судом до уваги при постановленні рішення у справі: “У спірний період виключно накази Адміністрації Держприкордонслужби (від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ, прим. суду) визначали механізм реалізації Постанови № 168 щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби під час дії воєнного стану, адже наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 36 “Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України” (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2023 за № 196/39252) набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовувався з 01.02.2023, тобто не підлягав ретроспективному застосуванню до спірних правовідносин.
Таким чином, відповідаючи на поставлені перед судом касаційної інстанції питання (пункти 2 і 3 аргументів касаційної скарги), Верховний Суд дійшов висновку про те, що застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої Постановою № 168, у спірний період підлягають накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ.”.
Також Верховний Суд вказав, що застосовуючи принцип офіційного з`ясування усіх обставин необхідно з`ясувати, які завдання/заходи у виконував/здійснював позивач, будучи направленим у службове відрядження в оперативне підпорядкування НОМЕР_4 прикордонного загону упродовж саме спірного періоду, стосовно якого відповідач висловив заперечення щодо наявності підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн. Відтак, якщо будуть для цього підстави - зупинитися на питанні, а чи могло бути так, що відповідач з певних причин не зафіксував участі позивача у завданнях/заходах у документах, які потім слугують підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн.
Верховний Суд у постановах від 21.12.2023 у справі № 200/193/23, від 26.06.2024 у справі № 200/216/23, від 31.07.2024 у справі № 200/625/23, від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23, від 28.08.2024 у справі № 200/1310/23, від 04.09.2024 у справі № 280/2228/23, від 30.09.2024 у справах № 200/232/23 та № 200/440/23, від 05.12.2024 у справі № 120/4135/23 та від 17.12.2024 у справі № 120/5140/23 на підставі аналізу положень Наказу № 164-АГ зазначив, що для відповідача підставою для виплати додаткової винагороди відповідно до пункту 1 Постанови № 168 є саме документальне підтвердження участі позивача як військовослужбовця у бойових діях (заходах) у розумінні пункту 3 цього Наказу (бойовий наказ, журнал бойових дій чи рапорт) та навіть якщо підтверджуючі докази містять формальні недоліки, але засвідчують фактичну участь у заходах, це може бути достатньо для нарахування означеної додаткової винагороди.
Так, згідно із довідкою військової частини НОМЕР_3 від 20 січня 2023 року № 4431 ОСОБА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у періоди: з 10 по 31 жовтня 2022 року, з 01 по 30 листопада2022 року, з 01 по 31 грудня 2022 року, з 01 по 20 січня 2023 року. Довідку складено на підставі бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16 вересня 2022року № 165 гриф.
Довідка була видана на підставі бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 №165 гриф, за яким позивача було направлено у службове відрядження.
Листом НОМЕР_2 прикордонного загону від 16 березня 2023 року № 25/1817-23 повідомлено, що ОСОБА_1 в період з 12 жовтня 2022року по 20 січня 2023 року перебував в оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_4 прикордонного загону (військова НОМЕР_6 ) у складі 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_2 прикордонного загону на ділянці українсько-білоруського кордону в межах Чернігівської області; в період з 20 січня 2023 року ОСОБА_1 безпосередньо бере участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації на території Донецької області.
Згідно з рапортом, зареєстрованим 01 листопада 2022 року за № 1477, начальник 2 відділу прикордонної служби клопотав перед першим заступником начальника загону – комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону про виплату додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн за період з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року, зокрема позивачу (номер за порядком 81) за 31 день, який листом від 01 листопада 2022 року № 1478 направлений начальнику НОМЕР_4 прикордонного загону.
Відповідно до рапорту, зареєстрованого 01 листопада 2022 року за № 1474, начальник 2 відділу прикордонної служби клопотав перед першим заступником начальника загону – комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн, зокрема позивачу за період з 11 жовтня 2022 року до 31 жовтня 2022 року (номер за порядком 80) за 20 днів. Підстава: бойове розпорядження Коменданта ПКШР 24 наказ № 601-(гриф) від 30.09.2022, наказ № 668-(гриф) від 21.10.2022, наказ № 690-(гриф) від 26.10.2022, наказ № 699-(гриф) від 28.10.2022, журнал бойових дій № 53 (гриф) ст. 7-14, 52-62.
Листом від 08 листопада 2022 року № 22/4313-22 начальник НОМЕР_4 прикордонного загону направив на адресу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, зокрема рапорт від 01 листопада 2022 року № 1474.
Згідно з рапортом, зареєстрованим 01 грудня 2022 року за № 1884, начальник 2 відділу прикордонної служби клопотав перед першим заступником начальника загону – комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону щодо виплати додаткової винагороди, зокрема позивачу (номер за порядком 81) у розмірі 30000,00 грн за період з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року за 30 днів.
Відповідно до рапорту, зареєстрованого 01 грудня 2022 року за № 1883, начальник 2 відділу прикордонної служби клопотав перед першим заступником начальника загону – комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн за період з 01 листопада 2022 року до 30 листопада 2022 року, зокрема, позивачу (номер за порядком 81) за 30 днів, який листом від 01 грудня 2022 року № 1885 адресований начальнику НОМЕР_4 прикордонного загону. Підстава: бойове розпорядження Коменданта ПКШР 24 наказ № 601-(гриф) від 30.09.2022, наказ № 668-(гриф) від 21.10.2022, наказ № 690- (гриф) від 26.10.2022, наказ № 699-(гриф) від 28.10.2022, журнал бойових дій № 53 (гриф) ст. 13-20, 62-67.
Листом від 04 грудня 2022 року № 22/4933-22 начальник НОМЕР_4 прикордонного загону направив на адресу відповідача, зокрема рапорт від 01 грудня 2022 року № 1883.
Згідно з рапортом, зареєстрованим 22 грудня 2022 року за № 2195, начальник 2 відділу прикордонної служби клопотав перед першим заступником начальника загону – комендантом прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону щодо виплати додаткової винагороди, зокрема, позивачу (номер за порядком 81) у розмірі 30000,00 грн за період з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року за 31 день, який направлений начальнику НОМЕР_2 прикордонного загону листом НОМЕР_4 прикордонного загону від 26 грудня 2022 року № 22/5480-22.
Верховний Суд у цій справі направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції наголосив, що необхідно врахувати позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.03.2024 у справі № 560/3159/23, за змістом якої Суд дійшов висновку, що порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі позивача у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність права у позивача на таку винагороду.
За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Ураховуючи викладене, оскільки у матеріалах справи наявна довідка про безпосередню участь позивача у відповідних діях та заходах, відомості в якій не спростовані відповідачем, що також підтверджується у сукупності з іншими документами, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для виплати позивачу винагороди за період участі позивача у відсічі і стримування збройної агресії зазначений у довідці.
Отже, висновок суду першої інстанції прийнятий без врахування висновків Верховного Суду, не ґрунтується на неправильній оцінці обставин справи та застосуванні норм матеріального права, що обумовлює скасування рішення суду з прийняттям нового про часткове задоволення позову у межах період загаченому у позові та довідці, а саме з 10.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 20.01.2023.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене та перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає такі суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, з вищевикладених мотивів, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені згідно статті 139 КАС України, а тому сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню, що стягується за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 р. у справі № 360/561/23 – задовольнити частково .
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 р. у справі № 360/561/23 - скасувати. 
Прийняти нове судове рішення. 
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн, починаючи з 10.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 20.01.2023, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000, 00 грн, починаючи з 10.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 20.01.2023, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано 05 березня 2026 року

Суддя-доповідач : Е.Г. Казначеєв 

Судді: І.В. Геращенко

А.В. Гайдар