Справа № 204/10725/25
Провадження № 3/204/10/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 р. м. Дніпро
Чечелівський районний суд м. Дніпра у складі судді Чапали Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
УСТАНОВИВ:
Згідно протоколу ЕПР1 № 472856 від 04 жовтня 2025 року, 03.10.2025 року о 23 год. 55 хв. за адресою: м. Дніпро, провулок Малий, буд. 39, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом Nissan Leaf, державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager Alcotest 6820. Відповідно до тесту номер 3381, водій ОСОБА_1 дійсно керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (результат огляду позитивний 1,54 проміле), чим порушила п. 2.9 а. ПДР – керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення уповноваженою особою до протоколу долучено такі матеріали:
- рапорт працівника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про те, що під час несення служби у складі екіпажу, за адресою: м. Дніпро, провулок Малий, буд. 8, був зупинений транспортний засіб Nissan Leaf, державний номер НОМЕР_1 . Під час спілкування із водієм – ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Водію запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820. Водій огляд пройшов, результат позитивний, водій з результатом погодився;
- акт огляду на стан сп`яніння;
- два CD-диска з нагрудних камер поліцейських.
В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 провину не визнала, та пояснила, що транспортним засобом у стані сп`яніння вона не керувала. Зазначила, що дійсно в той день за її участю сталася незначна ДТП у дворі будинку, де вона проживає. Під час паркування вона проявила неуважність, відволіклася від керування транспортним засобом, та зачепила припаркований поруч автомобіль Renault Logan. Це автомобіль сусіда, який особисто у цей час знаходився поряд. Пошкодження не є значними, ідеться про подряпину, шкода вже відшкодована, на підтвердження чого надала суду письмову розписку за підписом іншого учасника пригоди, а також власниці вказаного автомобіля. Враховуючи, що ширина проїзної частини у вказаному місці є недостатньою, а автомобіль Renault Logan був припаркований не там, де зазвичай, в силу збігу зазначених обставин сталася вказана пригода. Виклик поліції фактично був здійснений лише внаслідок того, що сторони, а саме водій Renault Logan та власниця автомобіля – не могли дійти згоди щодо розміру відшкодування.
Враховуючи що від моменту ДТП, яке сталося 03.10.2025 року о 23 год. 55 хв. до моменту оформлення пройшло майже три години, а також те, що це її перша ДТП за весь водійський стаж з 2009 року, вона перехвилювалась та випила слабоалкогольний напій. Проте транспортним засобом після вживання алкоголю вона не керувала, адже він на той час вже був припаркований. Фактично навіть не знала, чи приїде поліція, чи ні, адже комунікація з іншим водієм відносно розміру компенсації ще тривала, вони із ним давно знайомі та проживають поряд.
На запитання суду про те, чи відомо їй, що за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю також передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 4 ст. 130 КУпАП, відповіла, що не знала про це.
Дослідивши протокол та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точності відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, а також іншими документами.
Згідно вимог п.1, п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015, складання протоколів про адміністративні правопорушення, отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції; до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).
Отже, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог п. 2.9 а) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Праву органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР кореспондує обов`язок водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, та за потреби в установленому порядку пройти відповідний огляд.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, вищевказані вимоги закону стосуються тільки особи, яка безпосередньо керувала транспортним засобом, що свідчить про те, що факт керування транспортним засобом як і факт відмови від проходження згідно із встановленим порядком огляду на стан сп`яніння при розгляді справ про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП повинні бути доведені сукупністю доказів, які дозволяють прийняти відповідне процесуальне рішення.
Під час дослідження у судовому засіданні CD-дисків з нагрудних камер поліцейських, встановлено спілкування працівників поліції щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди зі ОСОБА_1 , яка у цей час знаходиться в салоні припаркованого автомобіля Nissan Leaf. При цьому з відео вбачається, що двигун не працює, запалення вимкнуто. ОСОБА_1 не заперечує факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася у цей день, проте не погоджується із сумою відшкодування. Згодом підходить водій автомобіля Renault Logan, який пояснює, що він працює в службі таксі, автомобіль в оренді, на момент ДТП він стояв неподалік від машини, пив пиво, у той час як почув звук, підійшов до машини, та побачив подряпину, підтверджує що намагались домовитись, та питає працівників поліції про можливість водіїв домовитись зараз без офіційного протоколу. Працівники поліції зазначають, що протокол за статтею 124 КУпАП в будь-якому разі буде складений.
На зазначених відеозаписах події не зафіксовано факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, обставин зупинки поліцейськими цього транспортного засобу, що суперечить змісту протоколу серії ЕПР1 № 472856 в частині викладених у ньому обставин об`єктивної сторони правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Окрім того судом встановлено, що датою складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 472856 зазначено 04.10.2025 року о 02 год. 36 хвил., місце складання протоколу: м. Дніпро, провулок Малий, 8, у той час як згідно протоколу факт керування автомобілем мав місце 03.10.2025 року о 23 год. 55 хвил. за адресою: м. Дніпро, провулок Малий, 39 (а.с. 1). 
Тобто з матеріалів справи вбачається, що від моменту ДТП до моменту складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП сплило майже три години.
При цьому на одному з долучених до матеріалів справи відеозаписів з реєстратора у період часу складання протоколу відсутній звук та наявне статичне зображення керма патрульного автомобіля, у той час як на відеозаписі з іншого реєстратора взагалі відсутній період часу з 00 год. 52 хвил. по 02 год. 51 хвил., що позбавляє суд можливості впевнитись у дотриманні процедури оформлення матеріалів.
Жоден з відеозаписів також не містить підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані сп`яніння, окрім того їх здійснено за місцем складання протоколу – біля будинку № 8 по провулку Малому у м. Дніпрі, у той час як факт керування, як зазначено у протоколі мав місце біля будинку № 39 по провулку Малому у м. Дніпрі, тобто в різних місцях.
Суд зауважує, що у своїй постанові у справі №524/4668/17 колегія суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду звернула увагу на те, що суди обґрунтовано не взяли до уваги рапорт інспектора Управління патрульної поліції, зважаючи на те, що він є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших доказів.
Натомість, жодним з матеріалів справи, окрім власне протоколу, не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та одночасно не спростовано пояснення водія про факт вживання алкоголю після події ДТП, оформлення якої тривало майже три години. 
Попри зазначені обставини, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 472856 дії ОСОБА_1 кваліфіковано саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом у стані сп`яніння, в той час як вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Оцінюючи надані уповноваженою особою докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
У постанові Верховного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, була висловлена правова позиція про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Враховуючи викладене, а також відсутність у суду права відшукувати докази на користь обвинувачення, та виходити за межі пред`явленого обвинувачення, здійснювати перекваліфікацію правопорушення тощо, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, суд дійшов висновку про те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що має наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст.245, 247, 251, 280, 283, 284, 287-289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ПОСТАНОВИВ :
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя