П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/8226/24
Провадження № 22-ц/4815/227/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів:Ковальчук Н.М., Шимківа С.С., 
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.
учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Міністерство оборони України

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лук`янчук Вікторії Сергіївни на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2025 року, ухвалене в складі судді Харечко С.П., повний текст рішення складено 07.03.2025 року у справі № 569/8226/24

в с т а н о в и в : 
У квітні 2024 року  ОСОБА_1 звернулась з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування особи на утриманні загиблого на дату загибелі. 
Позов мотивований тим, що з квітня 2005 року позивач проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 , разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина.
Спочатку проживали в період з 2005 року до 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , в подальшому разом проживали спільно в належній позивачу на праві спільної часткової власності квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , як військовослужбовець загинув в зоні ведення бойових дій захищаючи нашу державу, що підтверджується довідкою про причини смерті форми №106/0 №2222 від 24.05.2022 року, а також сповіщенням сім`ї саме їй, як його дружині, про що  ОСОБА_3  вказав у документах під час мобілізації, надійшло сповіщення про його загибель від 23.05.2022 року №1/3860.
Крім того зазначає, що в період з 2019 року перебувала на утриманні свого цивільного чоловіка ОСОБА_3 , що підтверджується банківськими квитанціями, якими загиблий чоловік перераховує їй кошти як для дружини, що свідчить про факт перебування позивачки на його утриманні.
Вказала, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу їй необхідне для отримання права на оформлення одноразової допомоги у разі загибелі військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану.
Просила суд, встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з вересня 2006 року по 22 травня 2022 рік та встановити факт перебування позивачки на його утриманні.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування особи на утриманні загиблого на дату загибелі відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача адвокат Лук`янчук В.С. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також вважаючи, що рішення прийнято без повного та всебічного з`ясування обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить суд оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не надав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Зокрема не врахував, що загиблий у документах під час мобілізації вказав її як дружину і саме їй було надіслано сповіщенням сім`ї про загибель ОСОБА_3 , а також інші документи.
Окрім іншого, суд залишив без уваги пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтвердили факт спільного проживання загиблого та позивачки, а також факт пересилання коштів для ОСОБА_8 як дружини, оплату комунальних послуг, тощо.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 вказує, що рішення суду прийняте у відповідності до ст. 263 ЦПК України, є законним та обґрунтованим, а доводи викладені у апеляційній скарзі такими, що не заслуговують на увагу.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду таким вимогам відповідає.
Встановлено, що Лісовський до 17 серпня 2006 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 . Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.11.1997 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .
06.03.2022 року ОСОБА_3 було мобілізовано до лав Збройних Сил України та ІНФОРМАЦІЯ_5 він загинув внаслідок вибухової травми несумісної із життям, виконуючи бойове завдання із захисту Батьківщини в районі населеного пункту Павлівка Донецької області, про що ОСОБА_1 , як дружину, сповістили з відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.06.2023 року ОСОБА_2 , який є спадкоємцем майна ОСОБА_3 , 1969 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку та на частки квартири АДРЕСА_3 .
Відповідно до актів обстеження житлових умов про фактичне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 02.06.2022 року без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 та від 04.06.2022 року за адресою в АДРЕСА_1 до 2019 року.
22 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_7 про надання документів для оформлення одноразової грошової допомоги.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 року у справі №460/28848/23 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_8 надати ОСОБА_1 визначені документи в пункті 10 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військово зобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року для призначення та отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15000000 гривень у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Рішення набрало законної сили.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. 
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16-ц (провадження № 14-70цс22) зазначено, що «у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України)».
Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може однозначно свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17.)
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 березня 2023 року у справі № 372/3321/19 (провадження № 61-10538св22) належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства
На підтвердження позовних вимог, а саме факту проживання з відповідачем однією сім`єю у період з вересня 2006 року по 22 травня 2022 рік позивачка надала суду такі докази: акт обстеження житлових умов про фактичне проживання від 02.06.2022 року за адресою АДРЕСА_2 , акт обстеження житлових умов про фактичне проживання від 04.06.2022 року за адресою в АДРЕСА_1 , акт від 22.05.2022 року №340/05 щодо опису власних речей військовослужбовця старшого сержанта ОСОБА_3 , свідоцтво на поховання ОСОБА_10 №002380 від 26.05.2022 року, сповіщення сім`ї №1/3860 від 23.05.2022 року, довідка про причини смерті до форми №106/0 №2222 від 24.05.2022 року, трудова книжка ОСОБА_3 , свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_2 , посвідчення серія НОМЕР_3 , військовий квиток НОМЕР_4 від 13.05.1989 року, свідоцтво про народження ОСОБА_3 . НОМЕР_5 , диплом НОМЕР_6 від 29.04.1998 року, посвідчення Рівненської філії ПриватБанк Лісовського В.Г., мобілізаційне розпорядження НОМЕР_7 , довідка №6/125 від 29.03.2022 року, картка платника податків ОСОБА_3 , відзнака Президента України «За участь в антитерористичній операції» ОСОБА_3 , грамота старшому сержанту ОСОБА_3 .
Також у суді першої інстанції були допитані свідок ОСОБА_11 який є сином позивача, свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 який був сусідом по АДРЕСА_4 ,, які повідомили суду загальні, неконкретні обставини, які жодним чином не доводять факт проживання позивачки однією сім`єю позивача та ОСОБА_3 .
Оцінивши зазначені докази, суд правильно вважав, що вони не підтверджують факт проживання позивачки однією сім`єю з ОСОБА_3 у період з вересня 2006 року до дня його смерті, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності взаємних прав та обов`язків, що притаманні подружжю 
Крім того, історія карткового рахунку щодо перерахування коштів ОСОБА_3 та сплату ним комунальних платежів, спільні фотографії та відео, без доведення факту ведення спільного господарства не можуть свідчити про те, що між цими особами склались та мали місце протягом вказаного періоду усталені подружні відносини.
Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що акти обстеження житлово-побутових умов не містять жодних відомостей, на підставі яких, особами, що його підписали, встановлено обставини щодо спільного проживання сторін однією сім`єю та ведення ними спільного господарства.
Суд, забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, надавши оцінку доводам сторін, дослідивши та оцінивши всі докази у справі у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про те, позивачка не довела належними та допустимими доказами факт її спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки з ОСОБА_3 у період з вересня 2006 по 22 травня 2022, ведення спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, подружніх взаємних прав та обов`язків, та інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, у зазначений у позові період часу.
Доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки не знайшли свого підтвердження і зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та до тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене відповідно до ч.13ст.141ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лук`янчук Вікторії Сергіївни залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 05 березня 2026 року.

Головуючий :      Гордійчук С.О.

Судді :       Ковальчук Н.М.

Шимків С. С.