ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 682/1998/25
Провадження № 22-ц/820/158/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), П`єнти І.В., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» на заочне рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст первісних позовних вимог

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (далі – ТОВ «Він Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ТОВ «Він Фінанс» зазначило, що 4 лютого 2008 року між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» (далі – АТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №112932750000, за умовами якого АТ «Укрсиббанк» надало останньому кредит, а той зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2010 року у справі №2-6003/2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 173 336 грн 78 коп. АТ «Укрсиббанк» відступило право вимоги за кредитним договором Акціонерному товариству «Дельта Банк» (далі – ПАТ «Дельта Банк»), яке, у свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 18 вересня 2019 року №1930/К відступило це право позивачу (попередня назва – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі – ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»). Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Оскільки ОСОБА_1 не виконав рішення суду та порушив грошове зобов`язання, то він повинен сплатити позивачу 15 586 грн 06 коп. трьох процентів річних і 37 902 грн 59 коп. інфляційних втрат за період з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року (разом становить 53 488 грн 65 коп.).
За таких обставин ТОВ «Він Фінанс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь збитки в якості відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду у справі №2-6003/2010 у розмірі 53 488 грн 65 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2025 року в позові ТОВ «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Суд керувався тим, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів від простроченої суми та інфляційних втрат. Однак ТОВ «Він Фінанс» не довело належними та допустимими доказами невиконання ОСОБА_1 грошового зобов`язання за кредитним договором.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Він Фінанс» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, а тому він зобов`язаний сплатити ТОВ «Він Фінанс» прострочені проценти та інфляційні втрати. Суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не подав відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2010 року у справі №2-6003/2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором №112932750000 від 4 лютого 2010 року у розмірі 173 336 грн 78 коп., суму сплаченого держмита у розмірі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 1 200 грн.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2019 року у справі №756/10251/16-ц у зобов`язанні ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором замінено стягувача з АТ «Укрсиббанк» на правонаступника – ПАТ «Дельта Банк».
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі №756/14545/19 замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у зобов`язанні про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №112932750000 від 4 лютого 2010 у розмірі 173 336 грн 78 коп., суми сплаченого держмита у розмірі 1 700 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 1 200 грн.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
При укладенні будь-якого договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
У зобов`язальних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що 4 лютого 2008 року між АТ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Він Фінанс», і ОСОБА_1  укладено кредитний договір №112932750000, за умовами якого АТ «Укрсиббанк» надало останньому кредит, а той зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти.
ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за цим договором у розмірі 173 336 грн 78 коп.
На час вирішення судом питання про залучення позивача стягувачем у виконавчому документі (12 листопада 2019 року) це рішення суду не було виконане.
Водночас у справі відсутні належні та допустимі докази про невиконання ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором на теперішній час (ступінь і розмір такого невиконання зобов`язання), що позбавляє можливості суд визначити обсяг можливого прострочення відповідачем грошового зобов`язання.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ТОВ «Він Фінанс» не довело прострочення ОСОБА_1 грошового зобов`язання за кредитним договором.
Посилання ТОВ «Він Фінанс» на доведеність позовних вимог і неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.
Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» залишити без задоволення, а рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

І.В. П`єнта

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Матвєєва Н.В.  
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 27