ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року	м. Львів	Справа № 909/761/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий – суддя О.В. Зварич
судді Н.М. Кравчук
О.І. Матущак,
секретар судового засідання Р.А. Пишна,
розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Івано-Франківської обласної прокуратури № 12-11вих-26 від 07.01.2026 року (вх. № 01-05/65/26 від 08.01.2026 року)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.12.2025 року (суддя О.В.Рочняк; повне рішення складено 19.12.2025 року)
у справі № 909/761/25
за позовом: Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина-ДС" (надалі ТзОВ "Верховина-ДС")
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" (надалі ДП "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс")
про усунення перешкод у користуванні мисливськими угіддями,

за участю:
від прокуратури: Дмитришин Ю.М. (посвідчення № 082692 від 25.09.2025 року);
від позивача: не з`явився;
від відповідача (в режимі відеоконференції): Краюшкін О.С. – адвокат (ордер серії АТ №1119368 від 16.02.2026 року);
від третьої особи: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
25.06.2025 року Івано-Франківська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТзОВ "Верховина-ДС" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ДП "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" про усунення перешкод у користуванні мисливськими угіддями.
Позовні вимоги мотивовані тим, що після закінчення у 2021 році договору про умови ведення мисливського господарства, відповідач без будь яких правових підстав продовжує користуватися мисливськими угіддями площею 3165 га, що становить перешкоду у користуванні лісовими ділянками філією "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України як постійному користувачу.
При цьому прокурор зазначив, що Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, яке входить до Держлісагенства та є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства та орган, який надавав у користування мисливські угіддя (лісові ділянки), вправі вимагати усунення перешкод у користування мисливськими угіддями шляхом зобов`язання ТзОВ "Верховина-ДС" повернути їх філії "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України".
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2025 року у цій справі залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (код ЄДРПОУ 44768034) в особі філії "Карпатський лісовий офіс" (код ЄДРПОУ 45554542).

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 08.12.2025 року у справі №909/761/25 відмовлено у позові.
В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що відповідно до розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації №238 від 05.04.1996 обласна державна адміністрація надала в постійне користування для ведення лісового господарства державним лісовим підприємствам земельні ділянки лісового фонду за межами населених пунктів. Згідно з додатком №1 площа земель лісового фонду, яка надається, зокрема, в постійне користування Солотвинського ДЛГ, становить 31732 га, з яких: 31301 га Богородчанського району та 431 га Надвірнянського району. 
Рішенням сесії Івано-Франківської обласної ради №87-5/2006 від 08.09.2006 року "Про надання в користування мисливських угідь", вилучено з користування мисливсько-риболовного виробничого підприємства обласної ради УТМР в Богородчанському районі 12579,4 га мисливських угідь та надано мисливські угіддя терміном на 15 років у межах площі 12579,4 га у користування ТзОВ "Верховина-ДС".
06.07.2009 року на виконання рішення Івано-Франківської обласної ради № 87-5/2006 від 08.09.2006 року, між Івано-Франківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТзОВ "Верховина-ДС" укладено договір про умови ведення мисливського господарства, відповідно до п. 1.1 якого надано ТзОВ "Верховина-ДС" терміном до 08.09.2021 мисливські угіддя для ведення мисливського господарства загальною площею 12,6 тис. га в тому числі: лісові угіддя - 5,6 тис. га, польові - 7,0 тис. га.
Судом встановлено, що відповідно до наказів Державного агентства лісових ресурсів України від 18.10.2021 року №648 та від 28.10.2022 року №920, наказів ДСГП "Ліси України" від 26.12.2022 року №117, від 18.10.2024 року №1873, від 31.12.2024 року №2340, правонаступником майна, прав та обов`язків ДП "Солотвинське лісове господарство" є ДСГП "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс".
Судом встановлено, що на підставі рішення сесії Івано-Франківської обласної ради №87-5/2006 від 08.09.2006 року ТзОВ "Верховина-ДС мисливські угіддя надано в користування терміном на 15 років. Строк дії договору про умови ведення мисливського господарства від 06.07.2009 року, укладеного на виконання вищевказаного рішення між Івано-Франківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства (правонаступником якого є Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства) та ТзОВ "Верховина-ДС" закінчився 08.09.2021 року.
Місцевий господарський суд констатував, що строк дії договору про умови ведення мисливського господарства від 06.07.2009 року закінчився 08.09.2021 року, а доказів укладення нового договору матеріали справи не містять, ТзОВ "Верховина-ДС" не є законним користувачем мисливських угідь, наданих йому в користування на підставі вищевказаного договору. Належним землекористувачем цих мисливських угідь є Державне спеціалізоване господарство "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс", як правонаступник ДП "Солотвинське лісове господарство". Поряд з цим, наданий прокуратурою в якості доказу акт від 18.06.2025 року жодним чином не підтверджує, що відповідачем вчиняються будь - які перешкоди у користуванні постійному землекористувачу мисливськими угіддями (лісовими ділянками). Інших доказів неправомірного користування цими мисливськими угіддями відповідачем суду не подано.
Суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що предметом спору у цій справі є усунення відповідачем перешкод у користуванні постійному землекористувачу - філії "Карпатський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарства "Ліси України" мисливськими угіддями (лісовими ділянками) шляхом зобов`язання повернути їх постійному землекористувачу. Тобто позов фактично заявлено прокуратурою в інтересах Державного спеціалізованого господарства "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс", яка ухвалою від 28.07.2025 року залучена до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.
З урахуванням наведеного та з огляду на те, що прокурором заявлено позовну вимогу про усунення відповідачем перешкод у користуванні постійному землекористувачу мисливськими угіддями (лісовими ділянками) на користь філії "Карпатський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарства "Ліси України", яке є третьою особою у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.12.2025 року у справі №909/761/25 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Апелянт зазначає, що договір укладено на 15 років з терміном дії до 08.09.2021 року, на даний час термін дії договору закінчився. Як встановлено з інформації відділу лісового та мисливського господарства в Івано-Франківській області Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 18.06.2025 року, в Управлінні відсутній акт прийому-передачі мисливських угідь від ТзОВ «Верховина-ДС» до постійного землекористувача. Філія «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» повідомила, що мисливські угіддя колишнього ДП «Солотвинське лісове господарство» знаходяться на території Богородчанського та Манявського лісництв Осмолодського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» на площі 3149 га. Апелянт наголошує на тому, що акт прийому-передачі мисливських угідь між ДП «Солотвинське лісове господарство» та ТзОВ «Верховина-ДС» відсутній. заязначає, що працівниками Осмолодського надлісництва 18.06.2025 року проведено обстеження мисливських угідь, під час якого виявлено вольєр площею 5 га, в якому перебувають дикі тварини, що підтверджує факт використання відповідачем мисливських угідь, які після закінчення договору не передані постійному землекористувачу та по теперішній час перебувають у користуванні ТзОВ «Верховина-ДС». В апеляційній скарзі прокурор також зазначає, що усі земельні ділянки, які перебували в постійному користуванні колишнього ДП «Солотвинське лісове господарство», перейшли до філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Резюмуючи, скаржник вказує, що на час заявлення позову та ухвалення оскаржуваного рішення мисливські угіддя, які знаходяться на земельній ділянці державної власності, надалі перебувають та продовжують перебувати у незаконному користуванні ТзОВ «Верховина ДС» всупереч приписам ст. ст. 21, 23 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», оскільки користувачем вони не повертались. Також прокурором зазначено, що на даний час Івано-Франківське обласне управління лісового та мисливського господарства ліквідовано, правонаступником його є Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства. Звертає увагу суду на те, що Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства входить до Держлісагентства та є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через міністра захисту довкілля та природних ресурсів, який реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, вправі вимагати усунення перешкод у користуванні мисливськими угіддями шляхом зобов`язання ТзОВ «Верховина-ДС» повернути їх філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України». За доводами апеляційної скарги, прокурор позбавлений можливості заявлення позову в інтересах ДСГП «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс», оскільки вона є державним підприємством, яке не може представляти інтереси держави.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.
Позивач та третя особа також не скористалися правом на подання процесуальних документів (письмових пояснень, заяв тощо).
19.02.2026 року на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшла заява б/н від 16.02.2026 року (вх.№01-04/1511/26 від 19.02.2026 року) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду представника - адвоката Краюшкіна О.С.
В ухвалах Західного апеляційного господарського суду у цій справі суд зазначав про відсутність у відповідача електронного кабінету в підсистемі ЄСІКС «Електронний суд», звертав увагу на обов`язок юридичної особи зареєструвати електронний кабінет в підсистемі ЄСІКС «Електронний суд», і на те, що суд забезпечить участь представника Краюшкіна О.С. в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів після здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "Верховина-ДС" реєстрації свого електронного кабінету в підсистемі ЄСІКС «Електронний суд».
Під час підготовки до судового засідання встановлено, що відповідач зареєстрував електронний кабінет в підсистемі ЄСІКС «Електронний суд», відтак суд ухвалив задовольнити заяву відповідача та допустити представника Краюшкіна О.С. до участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
06.03.2026 року третя особа подала через систему «Електронний суд» клопотання б/н від 06.03.2026 року (вх.№ 01-04/2000/26 від 09.03.2026 року) про проведення судового засідання без участі представника.
Позивач не забезпечив участі представника у судовому засіданні, про причини неявки не повідомив.
З`ясовуючи обставини про ознайомлення позивача з датою, часом та місцем розгляду справи №909/761/25, суд встановив таке.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 року ухвалено здійснювати розгляд справи №909/761/25 в судовому засіданні 06.04.2026 року об 11 год 30 хв.
31.03.2026 року вказана ухвала доставлена до електронного кабінету позивача в підсистемі ЄСІКС «Електронний суд», що підтверджується довідкою відповідального працівника суду.
Таким чином, суд вчинив необхідні дії щодо належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи №909/761/25.
Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком учасника справи, тому відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто за відсутності позивача та третьої особи.
В судовому засіданні прокурор підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.12.2025 року у справі №909/761/25 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
Представник відповідача заперечив проти доводів скаржника, просив залишити оскаржуване рішення суду без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Обставини справи
Як видно із наявних у справі копій документів, відповідно до розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації №238 від 05.04.1996 року, обласна державна адміністрація, враховуючи клопотання держлісгоспів, погодження із сільськими Радами народних депутатів і райдержадміністраціями, надала в постійне користування для ведення лісового господарства державним лісогосподарським підприємствам із земель запасу, які були в тимчасовому користуванні інших землекористувачів, земельні ділянки лісового фонду за межами населених пунктів згідно з додатком №1. Зокрема, в додатку № 1 зазначано, що площа земель лісового фонду, яка надається в постійне користування Солотвинського ДЛГ становить 31732 га, з яких: 31301 га Богородчанського району та 431 га Надвірнянського району.
Рішенням сесії Івано-Франківської обласної ради №87-5/2006 від 08.09.2006 року "Про надання в користування мисливських угідь" вилучено з користування мисливсько-риболовного виробничого підприємства обласної ради УТМР в Богородчанському районі 12579,4 га мисливських угідь та надано мисливські угіддя терміном на 15 років у межах площі 12579,4 га у користування ТзОВ "Верховина-ДС".
06.07.2009 року на виконання рішення Івано-Франківської обласної ради № 87-5/2006 від 08.09.2006 року, між Івано-Франківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТзОВ "Верховина-ДС" укладено договір про умови ведення мисливського господарства.
Відповідно до п. 1.1 договору надано ТзОВ "Верховина-ДС" терміном до 08.09.2021 року мисливські угіддя для ведення мисливського господарства загальною площею 12,6 тис. га в тому числі: лісові угіддя - 5,6 тис. га, польові - 7,0 тис. га, водно-болотні – 0 тис. га.
Згідно з п.2.1 договору ТзОВ "Верховина-ДС" має право у встановленому порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, зводити у мисливських угіддях необхідні будівлі і біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов`язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів земельних ділянок.
Відповідно до п. 3 1 договір набирає чинності з моменту його підписання. Термін дії договору до 08.09.2021 року.
За змістом проекту організації та розвитку мисливського господарства ТзОВ "Верховина-ДС", яке погоджено з Івано-Франківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, до складу ТзОВ "Верховина-ДС" входять (1) Богородчанське лісництво, кв. 1-29, 35-38 та Солотвинське лісництво, кв. 1-4 загальною площею 3165 га; (2) Глибоківське лісництво, кв. 7, 9, 15-19, 21-27 та Підгірське лісництво кв. 2-13 загальною площею 2152 га; (3) інші землекористувачі кв. 1-16 загальною площею 7089,5 га.
Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 18.10.2021 року №648 припинено ДП «Солотвинське лісове господарство» шляхом реорганізації, а саме приєднання до ДП "Осмолодське лісове господарство".
Згідно наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 28.10.2022 року №920 припинено ДП «Осмолодське лісове господарство» шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».
У відповідності до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 26.12.2022 року №117 створено філії Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», зокрема філію «Осмолодське лісове господарство» ДП «Ліси України».
Згідно наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 09.01.2023 року №60 затверджено передавальний акт ДП «Осмолодське лісове господарство».
За доводами позовної заяви, наказом Державного агентства лісових ресурсів України №239 від 09.01.2023 року за філією «Осмолодське лісове господарство» закріплено майно, права та обов`язки, які передані за вищевказаним передавальним актом. 
На підставі наказу ДП «Ліси України» від 18.10.2024 року №1873 «Про припинення філії «Осмолодське лісове господарство» державного спеціалізованого підприємства «Ліси України» прийнято рішення про припинення філії «Осмолодське лісове господарство» шляхом її закриття. 
Наказом ДП «Ліси України» від 31.12.2024 року № 2340 затверджено передавальні акти, в тому числі філії «Осмолодське лісове господарство» про передачу активів та пасивів, матеріалів лісовпорядкування та документів до філії «Карпатський лісовий офіс».
Постановою Кабінету міністрів України від 07.09.2022 року №1003 ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державного агентства лісових ресурсів та утворено як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Державного агентства лісових ресурсів.
Пунктом 5 вказаної постанови зазначено, що державне спеціалізоване господарське підприємство “Ліси України” є правонаступником майна, прав та обов`язків спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів, що реорганізуються.
Згідно з додатком 2 згаданої постанови до переліку територіальних органів Державного агентства лісових ресурсів, що утворюються, належить зокрема Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства.
Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 09.11.2022 року №1006 затверджено Положення про Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства.
Відповідно до п. 3 Положення завданням управління є реалізація повноважень Держлісагенства у сфері лісового та мисливського господарства на території Львівської, Закарпатської та Івано-Франківської областей.
Згідно з п. 4 Положення,управління здійснює, зокрема, державний контроль за дотриманням законодавства в галузі мисливського господарства і полювання та контроль за виконанням договорів про умови ведення мисливського господарства.
Івано-Франківська обласна прокуратура звернулася до філії "Карпатський лісовий офіс" з листом №12-450ВИХ-25 від 19.05.2025 року та до Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства з листом №12-513ВИХ-25 від 13.06.2025 року, в яких просила надати інформацію: чи повернуті мисливські угіддя площею 12579,4 га, які перебували в користуванні ТзОВ "Верховина-ДС" постійному землекористувачу; чи зверталося ТзОВ "Верховина-ДС" до Івано-Франківської ОДА щодо продовження договору користування мисливськими угіддями або укладення нового договору; кому на даний час передані мисливські угіддя в користування, хто здійснює охорону державного мисливського фонду на території колишнього ДП "Богородчанське лісове господарство".
У відповідь на лист прокуратури філія "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України" листом №1087739.2.3.-2025 від 28.05.2025 року повідомила прокуратурі, що: мисливські угіддя, які були надані у користування ТОВ "Верховина-ДС" відносяться до мисливських угідь державного мисливського резерву; філія не володіє інформацією про звернення ТзОВ "Верховина-ДС" до Івано-Франківської ОДА щодо продовження договору користування мисливськими угіддями або укладення нового договору.
Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства листом №9797-25 від 19.06.2025 року повідомило прокуратурі, що: у відділі лісового та мисливського господарства в Івано-Франківській області відсутня інформація щодо прийому-передачі мисливських угідь від ТзОВ "Верховина-ДС" до постійних землекористувачів; ТзОВ "Верховина-ДС" у 2022 році зверталось до Івано-Франківської ОДА щодо продовження терміну користування мисливськими угіддями, однак матеріали були повернуті їм на доопрацювання; у зв`язку з введенням в державі воєнного стану Івано-Франківською обласною радою рішення щодо надання мисливських угідь в користування упродовж 2023-2025 років не приймались.
Івано-Франківська обласна прокуратура звернулася до Осмолодського надлісництва філії "Карпатський лісовий офіс" з листом №12-513ВИХ-25 від 16.06.2025 року, в якому просила, зокрема, повідомити чи ТзОВ "Верховина-ДС" на території мисливських угідь зведено будівлі і біотехнічні споруди, створені захисні насадження, які на даний час використовується товариством для ведення мисливського господарства.
Філія "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України" листом №12787/39.2.3-2025 від 24.06.2025 року повідомила прокуратурі, що працівниками Осмолодського надлісництва 18.06.2025 року проведено обстеження мисливських угідь, під час якого виявлено вольєр, площею 5 га, в якому перебувають дикі кабани.
Як вбачається з акта від 18.06.2025 року, складеного провідним мисливствознавцем Михайлом Кос, лісничим Богородчанського лісництва Артуром Зейналян та майстром лісу Володимиром Кокольником, під час обстеження мисливських угідь, які відповідно до договору, укладеного між Івано-Франківським ОУЛМГ та ТзОВ "Верховина ДС" від 08.09.2006 року, термін дії якого закінчився в 2021 році, а саме Богородчанського лісництва кв. 1-29;3 5-3 8;48-51, загальною площею 3149 га виявлено наступне: (1) в кварталах Богородчанського лісництва, де веденням мисливського господарства займалось ТзОВ "Верховина ДС" ніяких біотехнічних споруд, які були побудовані протягом 2023-25 років не виявлено; (2) в кв. 7 вид 20 Богородчанського лісництва знаходиться вольєр площею приблизно 5 га, який раніше належав ТзОВ "Верховина ДС", в якому на даний час перебувають дикі кабани. Точну чисельність поголів`я кабанів, що знаходяться у вольєрі визначити не вдалося.
Листом №12-541ВИХ-25 від 20.06.2025 року Івано-Франківська обласна прокуратура повідомила Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, що Івано-Франківською обласною прокуратурою буде заявлено до суду позов в інтересах держави в особі Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства до ТзОВ "Верховина ДС" про повернення мисливських угідь постійному землекористувачу.
Відповідно до листа Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства №10163-25 від 24.06.2025 року, відділ лісового та мисливського господарства в Івано-Франківській області Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства просило Івано-Франківську обласну прокуратуру звернутися до суду з позовом про зобов`язання ТзОВ "Верховина ДС" повернути мисливські угіддя загальною площею 12579,4 га постійним землекористувачам.
Вищевказані обставини стали підставою для звернення прокурора у цій справі із позовом до суду.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Щодо представництва прокурором інтересів держави
Закон України «Про прокуратуру» визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.
У відповідності до абзацу 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Згідно з частинами 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У цій справі судом встановлено, що Івано-Франківська обласна прокуратура зверталася з листами до філії "Карпатський лісовий офіс" ДСГП «Ліси України», до Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства та Осмолодського надлісництва філії "Карпатський лісовий офіс", в яких просила надати інформацію: чи повернуті мисливські угіддя площею 12579,4 га, які перебували в користуванні ТзОВ "Верховина-ДС" постійному землекористувачу; чи зверталося ТзОВ "Верховина-ДС" до Івано-Франківської ОДА щодо продовження договору користування мисливськими угіддями або укладення нового договору; кому на даний час передані мисливські угіддя в користування, хто здійснює охорону державного мисливського фонду на території колишнього ДП "Богородчанське лісове господарство"; повідомити чи ТзОВ "Верховина-ДС" на території мисливських угідь зведено будівлі і біотехнічні споруди, створені захисні насадження, які на даний час використовується товариством для ведення мисливського господарства
У відповідь на ці листи прокуратурі було повідомлено, зокрема, про те, що ТзОВ "Верховина-ДС" у 2022 році зверталось до Івано-Франківської ОДА щодо продовження терміну користування мисливськими угіддями, однак матеріали були повернуті їм на доопрацювання; у зв`язку з введенням в державі воєнного стану Івано-Франківською обласною радою рішення щодо надання мисливських угідь в користування упродовж 2023-2025 років не приймались; працівниками Осмолодського надлісництва 18.06.2025 року проведено обстеження мисливських угідь, під час якого виявлено вольєр, площею 5 га, в якому перебувають дикі кабани.
Як зазначено вище, листом №12-541ВИХ-25 від 20.06.2025 року Івано-Франківська обласна прокуратура повідомила Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, що Івано-Франківською обласною прокуратурою буде заявлено до суду позов в інтересах держави в особі Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства до ТзОВ "Верховина ДС" про повернення мисливських угідь постійному землекористувачу. 
Відповідно до листа Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства №10163-25 від 24.06.2025 року, відділ лісового та мисливського господарства в Івано-Франківській області Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства просило Івано-Франківську обласну прокуратуру звернутися до суду з позовом про зобов`язання ТзОВ "Верховина ДС" повернути мисливські угіддя загальною площею 12579,4 га постійним землекористувачам.
За вказаних обставин апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що Івано-Франківська обласна прокуратура дотримала вимоги статті 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо здійснення представництва в суді законних інтересів держави, належним чином обґрунтувала порушення інтересів держави в особі Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства та необхідність їх захисту.

Щодо суті спору
За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
За приписами частини 1, 3, 4 статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
У відповідності до частини 1 статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Згідно із частиною 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Відповідно до змісту статей 45 та 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи не є сторонами у справі, сторонами у справі є виключно позивач та відповідач.
З аналізу змісту поданої прокурором позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог у справі № 909/761/25 є усунення відповідачем перешкод у користуванні постійному землекористувачу - філії "Карпатський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарства "Ліси України" мисливськими угіддями (лісовими ділянками) шляхом зобов`язання повернути їх постійному землекористувачу.
Підставою звернення даним позовом є порушення прав постійного землекористувача - філії "Карпатський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарства "Ліси України", котру ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2025 року залучено до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.
У постанові від 25.06.2019 року у справі №910/17792/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення у майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною в зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.
Вказану правову позицію висвітлено, зокрема у постановах Верховного Суду від 19.11.2025 року у справах № 910/19553/23 та №910/1328/24 (пункт 6.17 у зазначених постановах).
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції констатував, що прокурором заявлено позовну вимогу про усунення відповідачем перешкод у користуванні постійному землекористувачу мисливськими угіддями (лісовими ділянками) на користь філії "Карпатський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарства "Ліси України", яке є третьою особою у справі, тому правові підстави для задоволення позову у суду відсутні.
Враховуючи предмет спору у цій справі та порушення прав саме філії "Карпатський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарства "Ліси України", яка не є стороною у справі (позивачем), а залучена як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача згідно прохальної частини позову, суд апеляційної інстанції вважає вказані висновки місцевого господарського суду правомірними та такими, що відповідають приписам процесуального закону.
Також колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно із частиною 3 статті 21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між місцевими органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі мисливського господарства та полювання і користувачами мисливських угідь.
За приписами частини 1-3 статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням місцевого органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі мисливського господарства та полювання, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, місцевими органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі охорони навколишнього природного середовища, а також власниками або користувачами земельних ділянок. Мисливські угіддя надаються у користування на строк не менш як на 15 років. Площа мисливських угідь, що надаються користувачеві, повинна становити не менше 3 тисяч гектарів, але не більше ніж 35 відсотків від загальної площі мисливських угідь Автономної Республіки Крим, області та м. Севастополя. Переважне право на користування мисливськими угіддями мають: власники та постійні користувачі земельних ділянок та користувачі мисливських угідь, які продовжують строк користування цими угіддями.
Частиною 1 статі 23 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» передбачено, що право користування мисливськими угіддями припиняється у разі, зокрема закінчення строку користування.
Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Зважаючи на наведені норми, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що право користування мисливськими угіддями припиняється у разі закінчення строку користування ними. Закон про мисливське господарство не передбачає спеціального порядку продовження строку користування мисливськими угіддями, водночас закріплює переважне право на користування такими угіддями користувачів мисливських угідь, які продовжують строк користування цими угіддями.
Згідно із частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За положеннями частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
За змістом статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, учасники справи зобов`язані подати докази на підтвердження своїх вимог чи заперечень, а суд оцінює надані учасниками справи докази під час розгляду справи.
З огляду на те, що строк дії договору про умови ведення мисливського господарства від 06.07.2009 року закінчився 08.09.2021 року, а доказів укладення нового договору матеріали справи не містять, ТзОВ "Верховина-ДС" не може вважатись законним користувачем мисливських угідь. 
За доводами апеляційної скарги, прокурор позбавлений можливості заявити позов в інтересах постійного користувача мисливських угідь - ДСГП «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс», оскільки вона є державним підприємством, яке не може представляти інтереси держави.
Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор не позбавлений можливості в порядку, передбаченому процесуальним законом, звернутись до суду з відповідними позовними вимогами до ТзОВ "Верховина-ДС" саме з метою захисту прав та законних інтересів держави (в особі уповноваженого органу), як власника спірних мисливських угідь, а не прав третьої особи – постійного користувача цих мисливських угідь.
Отже, зважаючи на вищевказані процесуальні норми, правові позиції Верховного Суду, встановлені обставини справи та наведені у цій постанові мотиви, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.
Оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, із з`ясуванням усіх обставин, що мають значення для справи,.
Доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Івано-Франківської області від 08.12.2025 року у справі №909/761/25.
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Відповідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наслідками апеляційного перегляду судова колегія констатує, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне, обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення – без змін.
Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Івано-Франківської обласної прокуратури № 12-11вих-26 від 07.01.2026 року (вх. № 01-05/65/26 від 08.01.2026 року) залишити без задоволення, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.12.2025 року у справі №909/761/25 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Зварич 

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.І. Матущак