Дата документу 21.04.2026
Справа № 501/4634/25
2/501/705/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року Чорноморський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді – Пушкарського Д.В., 
за участю:
секретаря судового засідання – Карпової Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чорноморського міського суду Одеської цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 103504537 від 25.03.2021 року в розмірі 38700 грн., з яких: 9000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 29700 – заборгованість за відсотками та судові витрати по справі в розмірі 2422,40 грн.
Позов обґрунтовує тим, що 25.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 103504537 відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 9000 грн. строком на 15 днів, з 25.03.2021 року по 09.04.2021 року (пункти 1.1.-1.4. договору).
Згідно з п.1.5 договору сукупна вартість кредиту, що включає загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2700 грн. в грошовому виразі та 730% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 11 700 грн.
Відповідно до пункту 2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Згідно із пунктом 3.3.2 договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1- 1.6. та п. 2.4 цього договору.
Згідно із пунктом 6.1 договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно – телекомунікаційній системі товариства.
Відповідно до п.6.2 договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в особистому кабінеті на сайті Товариства (а.с.20-24).
Позивач звертає увагу, що відповідач також підписала графік платежів за договором про споживчий кредит № 103504537 від 25.03.2021 року, який є додатком №1 до зазначеного договору. У вказаному додатку визначено, що у випадку зміни будь-яких відомостей зазначених у графіку платежів у зв`язку із його частковим погашенням заборгованості та /або продовженням строку кредитування позивальник доручає товариству самостійно оновити графік платежів у новій редакції та розмістити дані графіку в особистому кабінеті позивальника (а.с.24)
25.03.2021 року ОСОБА_1 згідно платіжного доручення № 26238394 ТОВ ФК Елаєнс перераховано 9000 грн. в рахунок виконання зобов`язань за договором 103504537 (а.с. 26).
Відповідно до розрахунку ТОВ «Мілоан» з 25.03.2021 року по 08.06.2021 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 103504537 складає 38700 грн., з них: борг по тілу кредиту – 9000 грн.; борг по відсотках – 29700 грн. Нарахування відсотків здійснено згідно п. 1.6. договору (а.с.11).
23.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги № 03Т, за яким ТОВ «Мілоан» відступив за плату ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги (а.с.32-36).
Згідно з витягом з реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на суму 38700 грн. за кредитним договором № 103504537 від 25.03.2021 року, з яких: 9000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 29700 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.10).
Наголошує, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно не виконала та допустила заборгованість в загальному розмірі 38700 грн., яку відповідач просить стягнути з неї, а також просить стягнути сплачений ним судовий збір за подання позову до суду в розмірі 2422,40 грн. (а.с.1-6, 25).
Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» та його представник про час і місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, у судове засідання не з`явилися. Надіслали до суду заяву в якій просили суд розгляд справи проводити за їх відсутності, позов просили задовольнити повністю.
Відповідач ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду повідомлена в установленому законом порядку, у судове засідання не з`явилась. У відзиві на позов вимоги позивача не визнала та просила відмовити в задоволенні позову.
Зокрема, у відзиві зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення кредитного договору № 103504537 від 25.03.2021 року та отримання коштів за платіжним дорученням 26238994. Також, розрахунок заборгованості за відсотками є неправильним.
Позовна заява та додатки до неї не містять доказів переходу права вимоги за договором про відступлення права вимоги № 03Т, зокрема, відсутні акти приймання документів, позов містить додатки без дат, суми, номер договору, отже такі документи не мають юридичної сили. Крім того, позов не підписаний не уповноваженими особами.
Суд, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Положеннями ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ч. 1, 7 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з принципом juranovitcuria («суд знає закони»), неправильна юридична кваліфікація спірних правовідносин учасниками справи не звільняє суд від обов`язку застосовувати належні норми права.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) зазначає, що суди зобов`язані обґрунтовувати свої рішення, проте це не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторін. Обсяг цього обов`язку залежить від характеру справи та національних правових традицій (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, рішення від 18.07.2006).
Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та правових позицій ЄСПЛ (Бендерський проти України, № 22750/02, § 42), судові рішення мають достатньо висвітлювати мотиви, на яких вони ґрунтуються. Ефективність судового захисту передбачає реальний розгляд аргументів сторін.
Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, між сторонами виникли правовідносини щодо надання грошових коштів у споживчий кредит.
25.03.2021 року у період часу з 06:35 год. по 06:42 год., відповідач ОСОБА_1 на сайті tengo.ua заповнила анкету на отримання кредиту у розмірі 9000 грн., надала свої паспорті дані та отримала верифікаційні дзвінки (а.с.8).
Того ж дня, між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 103504537 відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 9000 грн. строком на 15 днів, з 25.03.2021 року по 09.04.2021 року (пункти 1.1.-1.4. договору).
Згідно з п.1.5 договору сукупна вартість кредиту, що включає загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2700 грн. в грошовому виразі та 730% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 11 700 грн.
Відповідно до пункту 2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Згідно із пунктом 3.3.2 договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1- 1.6. та п. 2.4 цього договору.
Згідно із пунктом 6.1 договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно – телекомунікаційній системі товариства.
Відповідно до п.6.2 договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в особистому кабінеті на сайті Товариства(а.с.20-24).
Також, 25.03.2021 року відповідач також підписала графік платежів за договором про споживчий кредит № 103504537 від 25.03.2021 року, який є додатком №1 до зазначеного договору. У вказаному додатку визначено, що у випадку зміни будь-яких відомостей зазначених у графіку платежів у зв`язку із його частковим погашенням заборгованості та /або продовженням строку кредитування позивальник доручає товариству самостійно оновити графік платежів у новій редакції та розмістити дані графіку в особистому кабінеті позивальника (а.с.24).
25.03.2021 року ОСОБА_1 згідно платіжного доручення № 26238394 ТОВ ФК Елаєнс перераховано 9000 грн. в рахунок виконання зобов`язань за договором 103504537 (а.с.26).
Відповідно до розрахунку ТОВ «Мілоан» з 25.03.2021 року по 08.06.2021 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 103504537 складає 38700 грн., з них: борг по тілу кредиту – 9000 грн.; борг по відсотках – 29700 грн. Нарахування відсотків здійснено згідно п. 1.6. договору (а.с.11).
23.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги № 03Т, за яким ТОВ «Мілоан» відступив за плату ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги. 
Відповідно до платіжного доручення АТ «Сенс Банк» ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало ТОВ «Мілоан» 1 000 000 грн. за договором про відступлення прав вимоги № 03 Т від 23.06.2021 року (а.с.31-36).
Згідно з витягом з реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на суму 38700 грн. за кредитним договором № 103504537 від 25.03.2021 року, з яких: 9000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 29700 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.10).
25.07.205 року позивач направив ОСОБА_1 вимогу про погашення кредитної заборгованості, що встановлено з опису поштового вкладення та накладної АТ «Укрпошта» від 26.05.2025 року(а.с.27 зв., 29).
Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Приписами ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
При цьому, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів.
Із змісту ст. 526 ЦК України вбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочила, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Так, ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Між тим, за змістом ст. 599 ЦК України, виконання зобов`язання, проведеного належним чином, припиняє його.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII.
Виходячи з вищенаведених приписів ЦК України, суд звертає увагу, про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Отже юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Тобто, підписуючи цей спірний договір із застосуванням процедури підпису, зазначеної у п. 6.2 цього договору, сторони усвідомлюють та підтверджують, що відповідно до ст. 639 та ст. 1055 ЦК України цей договір укладений сторонами у письмовій формі з дотриманням всіх вимог діючого законодавства України щодо процедури укладення та підписання договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем.
За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Із матеріалів справи видно, що відповідач через особистий кабінет на веб-сайті tengo.ua заповнила анкету на отримання кредиту, надала свої паспортні дані, а отже подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила їх. Після цього кредитодавець надіслав відповідачу одноразовий ідентифікатор у вигляді SMS-коду на зазначений номер телефону. Використання цього коду слугувало підтвердженням підписання кредитного договору.
Уклавши вищевказаний договір на визначених у ньому умовах, відповідач підтвердила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати їх умови.
Згідно з положеннями кредитного договору 103504537 грошові кошти у розмірі 9000 грн. надавалися ОСОБА_1 у безготівковій формі шляхом перерахування на її рахунок, зазначений нею під час оформлення кредитного договору, що встановлено із платіжного доручення № 26238394 ТОВ ФК Елаєнс (а.с.26).
Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що відповідач не користувалась грошовими коштами, а також відповідачем ОСОБА_1 не надано жодних підтверджень, які б спростовували цей факт. 
Отже, позивачем надано належні та допустимі докази, які підтверджують чинність та виконання умов договору кредитного договору № 103504537 від 25.03.2021 року.
У встановленому законом порядку вказаний договір не визнаний недійсним.
В порушення принципу змагальності цивільного судочинства відповідач не надала доказів того, що кредитний рахунок № НОМЕР_1 на час укладання кредитного договору № 103504537 їй не належить, а також не спростувала факт зарахування кредитних коштів шляхом подання виписки по відповідному рахунку. 
З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності доказів укладення спірного договору і перерахування грошових коштів відповідачу, а також твердження про неможливість фактичної ідентифікації відповідача за наданими позивачем документами.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» у цій частині є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що відповідають вимогам закону. Натомість заперечення ОСОБА_1 не підтверджені належними і допустимими доказами, є безпідставними та не заслуговують на увагу.
За таких обставин з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» належить стягнути заборгованість за тілом кредиту за договором про споживчий кредит № 103504537 від 25.03.2021 року у розмірі 9000 грн.
Щодо доводів відповідача про те, що позов не містить доказів переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором № 103504537, то суд зазначає таке.
Із матеріалів справи вбачається, що 23.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги № 03Т, за яким ТОВ «Мілоан» відступив за плату ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги. 
Відповідно до платіжного доручення АТ «Сенс Банк» ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало ТОВ «Мілоан» 1000000 грн. за договором про відступлення прав вимоги № 03 Т від 23.06.2021 року (а.с.31-36).
Згідно з витягом з реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на суму 38700 грн. за кредитним договором № 103504537 від 25.03.2021 року, з яких: 9000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 29700 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.10).
Договір № 03Т, витяг (реєстр) боржників від 23.06.2021 року, платіжне доручення АТ «Сенс Банк» в розмірі 1000 000 грн. містять підписи сторін, що свідчить про його належне виконання та погодження істотних умов (а.с.10-19, 25).
Таким чином право відступлення вимоги правомірно перейшло від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діжи Фінанс».
При цьому відступлення права вимоги відбулося після укладення кредитного договору № 103504537 та настання строку виконання зобов`язань за ним. 
Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору.
Отже, доводи відповідача про відсутність доказів переходу права вимоги до позивача у зв`язку із відсутністю повного реєстру боржників, актів приймання реєстру, тощо, є безпідставними.
Розглядаючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд зазначає таке.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник, у свою чергу, зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Її тип визначається кредитним договором. Розмір процентів, порядок їх нарахування та виплати залежать від кредитного ризику, виду забезпечення, строку користування кредитом, ринкових умов та інших факторів.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Недотримання цієї вимоги робить договір нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (ст. 610 ЦК України). Позичальник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця на нарахування процентів за користування кредитом припиняється після спливу строку кредитування або після пред`явлення позичальнику вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Цю правову позицію підтвердила і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16), зазначивши, що проценти можуть нараховуватися лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Встановлено, що 25.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 103504537 за умовами якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 9000 грн. строком на 15 днів, з 25.03.2021 року по 09.04.2021 року (пункти 1.1.-1.4. договору).
Згідно з п.1.5 договору сукупна вартість кредиту, що включає загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2700 грн. в грошовому виразі та 730% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 11 700 грн.
Відповідно до пункту 1.6. договору стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
У анкеті на кредит № 103504537 від 25.03.2021 року та графіку платежів встановлено, що (а.с.8, 20-24) погоджений сторонами строк дії кредитного договору становить 15 днів, а також зазначено, що кредит повинен бути повернений 09.04.2021 року.
25.03.2021 року ОСОБА_1 згідно платіжного доручення №26238394 ТОВ ФК Елаєнс перераховано 9000,00 грн. в рахунок виконання зобов`язань за договором № 103504537 (а.с.26).
Позивачем не надано доказів продовження строку дії кредитного договору після 09.04.2021 року, або зміни строку дії кредитного договору, а також не надано доказів перерахування додаткових кредитних коштів ТОВ «Мілоан» відповідачу після 09.04.2021 року.
Між тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, нарахування процентів відповідачу відбувалось по завершенню строку дії кредитного договору, а саме з 09.04.2021 року до 08.06.2021 року (а.с.11).
Тому, починаючи з 09.04.2021 року у кредитора ТОВ «Мілоан» було відсутнє право на нарахування процентів за користування кредитними коштами.
За таких обставин, позов ТОВ «Діджи Фінанс» у частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками належить задовольнити частково, а отже на користь позивача належить стягнути заборгованість за відсотками за період строку дії кредитного договору № 103504537 у розмірі 2700,00 грн. 
Таким чином, заперечення відповідача ОСОБА_1 є обґрунтованими, а позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» у цій частині позову не ґрунтуються на законі та матеріалах справи.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
За таких обставин з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 11700 грн., з яких: 9000,00 – заборгованість за тілом кредиту та 2700,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.
Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що позов не підписаний уповноваженими особами є безпідставними з огляду на таке.
Приписами ч. 3 ст. 58 ЦПК України визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Відповідно до пунктів 10.13.5, 10.15.3 Статуту ТОВ «Діджи Фінанс» в редакції від 11.11.2022 року, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, наказу № 7-к від 05.10.2022 року, керівником ТОВ «Діджи Фінанс» значиться ОСОБА_2 , який 30.10.2024 року за допомогою ЄЦП в підсистемі електронний суд підписав позов про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та направив його до суду.
Таким чином, позовна заява підписана належною уповноваженою особою в порядку самопредставництва юридичної особи, а подані позивачем документи повністю відповідають вимогам ст. 58 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 732,35 грн. (2422,40 грн. х 11700 грн./38700 грн.).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 103504537 від 25.03.2021 в розмірі 11700,00 грн., з яких: 9000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 2700,00 – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судові витрати зі сплати судового в розмірі 732,35 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя