ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/24161/25
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченка Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не видання відповідних наказів та не вчинення дій щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, встановленої в розмірах та у відповідності постанови КМУ від 28.02.2022 №168, за грудень 2024 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 видати відповідний наказ та вчинити дії щодо виплати додаткової винагороди, встановленої в розмірах та у відповідності постанови КМУ від 28.02.2022 №168, за грудень 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі додаткової винагороди військовослужбовцю ОСОБА_1 , встановленої в розмірах та у відповідності постанови КМУ від 28.02.2022 №168, за період з грудня 2024 року по лютий 2025 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату додаткової винагороди військовослужбовцю, встановленої в розмірах та у відповідності постанови КМУ від 28.02.2022 №168, за період з грудня 2024 року по лютий 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач не виплатив позивачу в повному розмірі додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за час перебування на стаціонарному лікуванні та відпусток у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за грудень 2024 року та з грудня 2024 року по лютий 2025 року.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Ухвалою суду повернуто позивачу заяву про збільшення позовних вимог від 10.12.2025.
Представником відповідача надано до суду відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що відповідно до інформаційної довідки про нараховане грошове забезпечення та інші одноразові виплати, в тому числі додаткова винагорода згідно ПКМКУ від 28.02.2022 № 168, від 30.10.2025 №8730 позивачу було виплачено: в грудні 2024 року - 201 644,29 грн., в суму яких входить виплата додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. 00 коп. за час лікування, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) за період з 01.12.2024 по 04.12.2024 в розмірі 12903,23; в березні 2025 року - 185714,56 грн., в суму яких входить виплата додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. 00 коп. за час лікування, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) та знаходження у відпустці для лікування: за період з 05.12.2024 по 31.12.2024 в розмірі 87096,77 грн.; за період з 01.01.2025 по 24.01.2025 в розмірі 77419,35. 
28.11.2025 представником відповідача надано до суду додаткові пояснення у справі, в яких вказує, що у відзиві на позов військова частина НОМЕР_1 не вказала про виплати ОСОБА_1 за період з 25.01.2025 по 31.01.25 та з 01.02.2025 по 22.02.2025 у зв`язку з тим, що інформація за вказаний період, щодо його лікування та знаходження у відпустці для лікування, була відсутня та потребувала додаткової перевірки. Проте, після встановлення наявності підстав для виплати позивачу грошових коштів за спірний період, військовою частиною НОМЕР_1 , 21.11.2025 року було зараховано на рахунок ОСОБА_1 99 634,80 (дев`яносто дев`ять тисяч шістсот тридцять чотири гривні вісімдесят копійок). Таким чином, на даний час кошти за лікування поранення та знаходженні у відпустці для лікування після отриманого поранення ОСОБА_1 за спірний період сплачені у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, просив залишити позовну заяву без задоволення.
Вказане, представник відповідача підтвердив додатковими поясненнями, які надійшли до суду 17.04.2026.
Відповідно до положень ст.ст.257,262 КАС України суд розглядає дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 5ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що позивач був призваний за мобілізацією до лав Збройних сил України. Проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 в період з 20.07.2023 по 31.12.2024, у військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.01.2025 по 28.07.2025.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.07.2025 №218 позивача з 28 липня 2025 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 31.12.2024 року № 4409 позивач в період з 26.12.2023 по 19.03.2024, з 06.04.2024 по 24.05.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
24.05.2024 під час бойових дій за територіальну цілісність України позивач отримав поранення в Донецькій області в районі населеного пункту Григорівка у результаті ворожого артилерійського обстрілу отримав бойове травмування.
У зв`язку з отриманим пораненням позивач безперервно перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування за станом здоров`я, що підтверджується медичними документами, зокрема:
- з 25.05.2024 по 03.06.2024 – стаціонарне лікування в КП «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня», виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №у/1098.
- з 03.06.2024 по 10.09.2024 – стаціонарне лікування в НВМКЦ «ГВКГ», виписка із медичної карти стаціонарного хворого №7961.
- з 10.09.2024 по 10.10.2024 – відпустка для лікування після поранення на 30 діб за рішенням ВЛК.
- з 10.10.2024 по 09.11.2024 – відпустка для лікування після операції на 30 діб за рішенням ВЛК.
- з 11.11.2024 по 04.12.2024 – стаціонарне лікування в НВМКЦ «ГВКГ», виписка із медичної карти стаціонарного хворого №15658
- з 04.12.2024 по 03.01.2025 – відпустка для лікування після поранення на 30 діб за рішенням ВЛК.
- з 04.01.2025 по 24.01.2025 – стаціонарне лікування в НВМКЦ «ГВКГ», виписка із медичної карти стаціонарного хворого №146.
- з 25.01.2025 по 23.02.2025 – відпустка для лікування за станом здоров`я на 30 діб за рішенням ВЛК.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №218 від 28.07.2025 року позивача з 28.07.2025 року виключено із списків особового складу частини, всіх видів грошового забезпечення.
Вважаючи, що відповідач не в повному розмірі здійснив нарахування та виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. за час лікування та відпусток у зв`язку з пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Частиною 2статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII(далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до частини 1 та 2статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (частина 4 статті 9 вказаного вище Закону).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).
Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває на даний час.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64"Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова КМУ № 168).
Пунктом 1 Постанови КМУ № 168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно пункту 1-2 Постанови КМУ № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Суд зазначає, що у спірних правовідносинах вищевказані умови дотримані та підтверджуються довідками ВЛК, медичними виписками та іншими документами.
Суд звертає увагу, що нарахування та виплата додаткової винагороди за період лікування через поранення за спірні періоди у відповідності до Постанови КМУ № 168 проводиться пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування з приводу отриманого тяжкого поранення.
В свою чергу, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи нарахування та виплата додаткової винагороди за період лікування через поранення та відпустки за станом здоров`я за період з грудня 2024 року по лютий 2025 року пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування з приводу отриманого тяжкого поранення. Зокрема, відповідно до довідки-розрахунку Військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2026 позивачу було нарахована додаткова винагорода:
за грудень 2024-100 000,00 грн.;
за січень 2025 - 100 000,00 грн.;
за лютий 2025 - 78 571,43 грн.;
Як вбачається з додаткових пояснень представника відповідача, в березні 2025 року позивачу було виплачено грошове забезпечення в сумі 185 714,56 грн., що включає 23 732,20 грн. - грошове забезпечення, 27 днів лікування за грудень 2024 року, 24 дні лікування за січень 2025 року. В листопаді 99 634, 80 грн., що включає 78 571,43 грн. - виплата за лютий 2025 року, 12 903, 23 грн. - виплата за грудень 2024 року.
Вище зазначене підтверджується з виписки позивача по картці/рахунку АТ КБ " ПриватБанк" від 05.09.2025 та з виписки позивача по картці/рахунку АТ КБ " ПриватБанк" від 09.12.2025.
Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач не допускав протиправної бездіяльності щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 в розмірі 100000 грн. за період з грудня 2024 по лютий 2025 року.
Відповідно, підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 в розмірі 100 тис. грн. за період з грудня 2024 по лютий 2025 року у суду відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко

21.04.26