ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.02.2026 Справа № 914/3278/25 

За позовом: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ -БАНК», м. Дніпро
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Терновий Ігоря Володимировича, м. Львів
про стягнення заборгованості 
Суддя Наталія Мороз
За участю секретаря с/з Олександри Псярук
Представники:
Від позивача: не прибув
Від відповідача: не прибув

Суть спору: 

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» до Фізичної особи-підприємця Тернового Ігоря Володимировича про стягнення заборгованості в розмірі 290 947,04 грн. 
У позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити без участі представника.
Ухвалою суду від 28.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження призначено на 05.12.2025.
Ухвалою суду від 05.12.2025 підготовче засідання відкладено на 23.12.2025.
08.12.2025 через систему «Електронний суд» відповідачем подано клопотання про розгляд справи без його участі. 
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Наталії Мороз у період з 22.12.2025 по 29.12.2025 (включно), розгляд справи № 914/3278/25, призначений на 23.12.2025 не відбувся.
Ухвалою суду від 30.12.2025 підготовче засідання призначено на 15.01.2025.
Ухвалою суду від 15.01.2026 продовжено підготовче засідання на 11 днів. Підготовче засідання відкладено на 27.01.2026.
У зв`язку тимчасовою непрацездатністю судді Наталії Мороз у період з 26.01.2026 по 02.02.2026 (включно), розгляд справи № 914/3278/25, призначений на 27.01.2026 не відбувся.
Ухвалою суду від 03.02.2026 підготовче засідання призначено на 10.02.2026.
Ухвалою суду від 10.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 19.02.2026.
19.02.2026 представник позивача у судове засідання не прибув. За заявою від 14.10.2025, просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника.
Відповідач у судове засідання не прибув. Згідно поданої заяви від 05.12.2025, просить розглядати справу за його відсутності.
Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст. 13 ГПК України, учасникам справи створювались необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач вчасно не сплачував отримані кредитні кошти у строки, встановлені договором і станом на 14.10.2025 заборгованість відповідача становить 290947,04 грн, а саме: 170518,12 грн – тіло кредиту, 55938,18 грн – прострочені проценти, 53491,10 грн – заборгованість за винагородою (комісія), 1000,00 грн – штраф (фіксована складова), 10000,00 грн- штраф (змінна складова).

Позиція відповідача.

Відповідача проти позову заперечив, посилається на те, що його майно/забезпечення за кредитом залишилось на тимчасово окупованій території м. Маріуполь і фактично втрачено через війну. Вважає, що питання заборгованості має вирішуватись після отримання репараційних виплат як постраждалій особі. Зазначає про незрозумілі донарахування до основної суми боргу та висловлює здивування діями позивача.

Обставини справи.

06.07.2021 між Акціонерним товариством "Акцент-банк" (Банк) та Фізичною особою-підприємцем Терновим Ігорем Володимировичем (позичальник) укладено кредитний договір № 20.43.0000000544 (далі - договір).
У розділі "А. Істотні умови договору" сторони узгодили вид кредиту строковий кредит; ліміт договору: у розмірі 200000,00 грн на фінансування поточної діяльності.
У п. А3 договору погоджено, що термін повернення кредиту 04.07.2024. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з графіком платежів (Додаток №1 цього договору). Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою:
- Сума щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за договором * ((1 + процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.) * процентна ставка за місяць) / ((1 + процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.) - 1);
- Сума щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за кредитом * річна процентна ставка / кількість днів поточного року) * кількість днів в місяці, який передує сплаті ануїтетного платежу;
-Сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного погашення кредиту-сума щомісячного платежу за %.
Згідно зі ст. ст. 212, 651 ЦК України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 04.07.2024.
Згідно з п. А6 договору за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,90% річних.
У випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку, передбаченого п. А3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням (п. А7 договору).
Пунктом А8 передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів "факт/360"). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день. Розподіл внесених коштів на погашення кредиту проводиться в відповідну дату згідно з графіком платежів.
Позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від суми зазначеного у п. А.2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати. Сплата винагороди здійснюється згідно з графіком платежу та, в разі дострокового погашення кредиту, згідно з фактичним періодом користування кредитними коштами від дати погашення згідно з графіком платежу до дати дострокового погашення кредиту (п. А10 договору).
Згідно з п. 1.1. договору банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. Строковий кредит (далі - "кредит") надається банком у безготівковій формі шляхом, перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням.
Термін повернення кредиту зазначений у п. А3 цього договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з п. п. А.12, 2.3.2, 2.4.1 цього договору (п. 1.2. договору).
Усі істотні умови кредитування наведені у розділі А цього договору "Істотні умови кредитування" (п. 1.3. договору).
Відповідно до п. 2.1. договору, банк зобов`язується: надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів позичальнику на цілі, відмінні від платежів на сплату судових витрат, у межах суми, обумовленої п. 1.1 цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених 2.2.12 цього договору (пп. 2.1.2.); виконувати розрахункові документи позичальника згідно п. п. 2.4.3, 2.4.4 цього договору в день надходження до банку розрахункового документа (платіжного доручення) за наявності технічної можливості для здійснення відповідної операції (пп. 2.1.6.).
Позичальник зобов`язується: сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 цього договору (пп. 2.2.2); повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 1.2, 2.2.14, 2.3.2 цього договору (пп. 2.2.3); сплатити банку винагороду відповідно до п.п. 2.3.5, 4.4, 4.5, 4.6, 4.13 цього договору (пп. 2.2.5); позичальник доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту для виконання зобов`язань з погашення кредиту, також процентів за його використовування та неустойки (пп. 2.2.6).
За умовами п. 2.3.2. договору банк має право при настанні будь-якої з наступних подій, зокрема порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту, на свій розсуд змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором.
Банк має право списувати грошові кошти з поточних рахунків позичальника згідно з п. 2.2.6 цього договору при настанні термінів будь-якого з платежів, передбачених цим договором, у межах сум, що належать до сплати банку (пп. 2.3.4.).
За користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п. п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6 цього договору (п. 4.1. договору).
Пунктом 4.2. договору передбачено, що відповідно до ст. 212 ЦКУ у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п. п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору, позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному у п. А.7 цього договору (за винятком випадку реалізації банком права зміни умов цього договору, встановленого п. А.3 цього договору).
Сплата процентів за користування кредитом, передбачених п. п. 4.1, 4.2 цього договору, здійснюється згідно до п. А.8 цього договору (п. 4.3. договору).
Згідно п. 4.5. договору, позичальник сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування згідно з п. А.10 цього договору.
У п. 4.7. договору зазначено, що у випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені у банківський день, що передує вихідному або святковому дню.
Згідно з п. 4.9. договору, зобов`язання за цим договором, у тому числі строк виконання яких згідно з умовами цього договору не наступив, за умови реалізації банком права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків банку згідно з п. п. 2.2.13, 2.3.13 цього договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених процентів, далі - процентів, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього договору.
Остаточне погашення заборгованості за цим Договором виконується не пізніше дати, зазначеної у п. 1.2 цього договору. Під реалізацією права банку щодо стягнення неустойки згідно розділу 5 цього договору, сторони узгодили дії банку по розподілу грошей, отриманих від позичальника для погашення заборгованості, згідно черговості погашення заборгованості, зазначеної в цьому пункті договору. При цьому, сторони узгодили, що додаткових вимог до позичальника щодо реалізації банком свого права по стягненню неустойки не потрібні.
Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту (п. 4.10. договору).
Відповідно до п. 4.11. договору нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується.
За умовами п. 5.7. договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагорода, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років.
У п. 5.8. договору зазначено, що у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж 30 днів, що спричинило звернення банку до судового органу, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 гривень +5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
Цей Договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами. Цей Договір у частині п. 4.4 цього договору набуває чинності з моменту підписання цього договору, в решті частин - з моменту надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором (п. п. 6.1., 6.2. договору).
У п. 6.3. договору зазначено, що він може бути змінений або розірваний за ініціативою однієї зі сторін у встановленому законом та цим договором порядку.
Цим договором передбачена можливість сплати процентів у режимі 24/7/365, тобто погашення що здійснюються у будь-яку годину, у будь-який календарний день, у тому числі у вихідні та святкові дні, починаючи з дати підписання договору (п. 7.3. договору).
До договору сторонами підписано додаток № 1 від 06.07.2021 до основного договору від 06.07.2021 - графік погашення. 
Відповідно до меморіального ордеру від 06.07.2021, на виконання договору, позивачем перераховано на рахунок відповідача кредитні кошти в сумі 200 000,00 грн.
У виписці з особового рахунку відповідача за період з 06.07.2021 по 14.10.2025 відображено, зокрема надходження коштів на погашення кредиту та їх розподіл на сплату заборгованості за тілом кредиту, відсотках, комісії (у тому числі прострочених).
З метою захисту свого порушеного права, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 290947,04 грн заборгованості, а саме: 170518,12 грн - тіло кредиту, 55938,18 грн - прострочені проценти, 53491,10 грн - заборгованість за винагородою (комісія), 1000,00 грн - штраф (фіксована складова), 10000,00 грн- штраф (змінна складова).

Оцінка суду. 

Як вбачається з матеріалів справи, 06.07.2021 між Акціонерним товариством "Акцент-банк" (Банк) та фізичною особою-підприємцем Терновим Ігорем Володимировичем (позичальник) укладено кредитний договір № N20.43.0000000544, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит лімітом 200000,00 грн на фінансування поточної діяльності в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди в обумовлені цим договором терміни (термін повернення кредиту 04.07.2024).
Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком (ч. 1 ст. 55 ЗУ "Про банки і банківську діяльність").
Банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 ЗУ "Про банки і банківську діяльність").
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач на виконання умов договору надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 200000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 06.07.2021 та не заперечується відповідачем.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У п. А3 договору сторони визначили, що позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі та в строки згідно з графіком платежів (додаток № 1 цього договору). Ануїтетний платіж включає, в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування.
За користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п. п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6 цього договору (п. 4.1. договору).
Згідно з п. А6 договору, за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,90% річних.
За змістом п. 4.10. договору, розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту.
Позичальник щомісячно сплачує Банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від суми зазначеного у п. А.2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів (п. А10 договору).
Судом враховується, що згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.
За приписами ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до додатку 1 до договору (Графік погашення) сторонами узгоджено терміни повернення частин кредиту, суми процентів та суми комісійних винагород (06 число кожного місяця за період з 06.08.2021 року по 04.07.2024 року).
Із розрахунків позивача слідує, що станом на 14.10.2025 заборгованість відповідача по загальному залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становила 170518,12 грн (із врахуванням часткових проплат відповідача за тілом кредиту). Доказів зворотнього суду не надано.
Отже, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення суму 170518,12 грн загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), яка підлягає стягненню з відповідача.
Щодо стягнення з відповідача залишку заборгованості за процентами в розмірі 55938,18 грн, судом враховано наступне.
Згідно з ч. 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18) (п. п. 6.28.- 6.29. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17).
У пунктах 53- 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зазначено, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанови).
Таким чином, після спливу строку дії кредитного договору припиняється право кредитодавця на нарахування процентів за користування кредитом.
Враховуючи наведене, з урахуванням припинення нарахування процентів після спливу строку кредитування, стягненню підлягає залишок заборгованості за процентами в розмірі 55866,29 грн. 
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача залишок заборгованості за винагородою в розмірі 53491,10 грн. 
Судом встановлено, що передбачена п.А10 кредитного договору винагорода за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% щомісячно не пов`язана з наданням Банком будь-якої окремої фінансової послуги, оскільки умовами договору не визначено змісту такої послуги, переліку дій Банку чи результату, за який справляється вказана плата. Позивачем не подано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначена винагорода є платою за самостійну банківську послугу, що відповідно до вимог ст.74 ГПК України покладається саме на позивача. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вказана винагорода не має самостійного економічного змісту та фактично є додатковою платою за користування кредитом, у зв`язку з чим вимоги про її стягнення, на думку суду, є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. Подібний підхід до оцінки плати за кредитне обслуговування, як такої, що має бути пов`язана з конкретною послугою, викладена у постанові Верховного суду від 09.02.2024 у справі № 337/3703/22.
Разом з тим, поданий позивачем розрахунок не містить деталізації зарахування здійснених відповідачем платежів за складовими зобов`язання, у тому числі щодо винагороди (комісії), а доказів сплати (зарахування) відповідачем будь-яких сум в рахунок винагороди суду не надано. Водночас, відмова в стягненні винагороди не позбавляє позивача права врахувати здійснені відповідачем платежі при визначенні залишку заборгованості за основним зобов`язанням. 
Щодо стягнення 1000,00 грн штрафу (фіксована складова) та 10000,00 грн штрафу (змінна складова) у зв`язку із неналежним виконанням вимог кредитного договору від 06.07.2021, судом враховано наступне.
У відповідності до приписів ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до п. 5.8 договору, у випадку порушення відповідачем термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000 грн + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
Зважаючи на викладене, виникнення зобов`язання зі сплати позивачу штрафу передбаченого п. 5.8 договору пов`язане із зверненням банку до суду внаслідок порушення відповідачем термінів сплати платежів згідно договору. Таким чином, позивач, подавши позовну заяву, здійснив нарахування відповідних штрафів.
Однак, відповідно до пунктів 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, у тому числі і на час звернення з позовом до суду.
Враховуючи зазначені положення закону, існування між сторонами відносин кредитного договору у період дії воєнного стану, позичальник звільняється від обов`язків сплачувати на користь кредитодавця неустойку у вигляді штрафу, а нараховані штрафи підлягають списанню кредитодавцем. Тому заявлені позовні вимоги про стягнення 1000,00 грн штрафу (фіксована складова) та 10000,00 грн штрафу (змінна складова) задоволенню не підлягають. 
Суд враховує обставини воєнного стану та перебування відповідача на тимчасово окупованій території. Однак, посилання боржника на обставини війни як підставу невиконання зобов`язання, а також втрату майна на тимчасово окупованій території, в силу вимог чинного законодавства не дають підстав для звільнення його від виконання грошового зобов`язання за кредитним договором з огляду на таке.
У відповідності до ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не змогла виконати ті чи інші зобов`язання (постанова Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 520/2941/24).
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.05.2024 у справі № 913/308/23 сформульовано такі правові висновки: 1) неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин; 2) перед тим як з`ясовувати правову природу обставин, які перешкодили належному виконанню договору, та їх правових наслідків, суди повинні з`ясувати право сторони посилатися на наявність форс-мажорних обставин; 3) форс-мажор не звільняє сторони договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21.
Сам факт введення воєнного стану на території України не є імперативною підставою для звільнення всіх боржників від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання за час існування форс-мажорних обставин. У кожному конкретному випадку у конкретних відносинах боржник має довести безпосередній вплив непереборної обставини на можливість виконання ним зобов`язання.
Проте, відповідачем жодними доказами не доведено наявності форс-мажорних обставин пов`язаних зі збройною агресією проти України, та не доведено їх впливу на виконання відповідачем його зобов`язання з повернення коштів за договором кредиту. Посилання відповідача на очікування репараційних виплат йому, як постраждалому у війні, не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованих ним коштів за кредитним договором. 
Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивача становить 226384,41 грн і підлягає стягненню. В решті слід відмовити.
Відповідно до ст. ст. 73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Відповідно до ч. 5 ст. 236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суд констатує, що при розгляді даної справи судом враховано та здійснено належне дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, що стосуються укладеного між сторонами договору з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ГПК України.
З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Судові витрати.

Сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 13, 74, 76-79, 86, 123, 124, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тернового Ігоря Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батуринська, буд. 11, ідентифікаційний код 14360080) -170518,12 грн заборгованості за тілом кредиту, 55866,29 грн прострочених процентів, 3395,35 грн судового збору.
3. У задоволенні решти позовних вимог -відмовити.

Рішення складено 23.02.2026

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.