ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3219/26 Справа № 191/1528/25 	  	Головуючий у першій інстанції:  Окладнікова О. І. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Городничої В.С., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі судді Окладнікової О.І. від 04 листопада 2025 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,– 

В С Т А Н О В И В :

У березні 2025 року АТ «Сенс Банк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 09.12.2021 року ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501403658, відповідно до якої банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у сумі 200000,00 грн. на строк 60 місяців (дата повернення кредиту 09.12.2026 року), а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Процентна ставка за договором становить 35,00% річних; порядок повернення кредиту – графік платежів: до 09 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту у розмірі мінімального щомісячного платежу 7098,07 грн. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, однак, відповідач порушив зобов`язання, кредит не повертає. У зв`язку з цим, станом на 11.09.2024 утворилась заборгованість у загальному розмірі 376125,26 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту - 197433,64 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 178691,62 грн. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість у загальному розмірі 376125,26 грн. 
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2025 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за договором №501403658 від 09.12.2021 року у розмірі 376125,26 грн, а також в рахунок відшкодування сплаченого судового збору 4513,50 грн, а всього 380638,76 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 09.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №501403658, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 200000,00 грн для власних потреб шляхом переказу коштів на відповідний рахунок на строк 60 місяців (дата повернення кредиту 09.12.2026 року) зі сплатою за користування відсотків за ставкою 35,00% річних, що підтверджується копією оферти відповідача від 09.12.2021 та копією акцепту банку пропозиції на укладання вказаної угоди. 
У вказаній вище оферті від 09.12.2021 зазначено, що вона підписана електронним підписом позичальника. Підписанням електронним підписом оферти ОСОБА_1 засвідчив про отримання всієї інформації про умови кредитування. 
Згідно виписки з особового рахунку за період з 09.12.2021 по 11.09.2024, АТ «Альфа-Банк» 09 грудня 2021 року перераховано кредитні кошти у сумі 200000,00 грн на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_3 АТ «Альфа-Банк». 
12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором №501403658 від 09.12.2021 року, станом на 11.09.2024року утворилась заборгованість в загальному розмірі 376125,26 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту - 197433,64 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 178691,62 грн.
21 лютого 2025 року АТ «Сенс Банк» направило на адресу відповідача досудову вимогу від 12.02.2025, в якій банк вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість у загальному розмірі 376 125,26 грн. 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. 
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. 
Таким чином, надана банком виписка за особовим рахунком позичальника, якій надано оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року року у справі №554/4300/16-ц. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення між сторонами кредитного договору від 09.12.2021 року №501403658 та отримання за його умовами відповідачем кредитних коштів у розмірі 200000,00 грн; приймаючи до уваги неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань з повернення кредитних кошті, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» за вказаним кредитним договором, станом на 11.09.2024 року, заборгованості за тілом кредиту в сумі 197433,64 грн та заборгованості по відсоткам у сумі 178691,62 грн, а всього 376125 (триста сімдесят шість тисяч сто двадцять п`ять) грн 26 коп.
Колегія звертає увагу, що відповідач, згідно змісту апеляційної скарги, не заперечує факт отримання кредитних коштів у розмірі 200000,00 грн. 
Щодо доводів апелянта про неукладеність кредитного договору, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст.1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Судом установлено, що пропозиція (оферта) на укладення договору про надання споживчого кредиту №501403658 від 09.12.2021 року підписана ОСОБА_1 електронним підписом, містить усі істотні умови договору, зокрема, розмір позики, строк кредитування, тип та розмір процентної ставки. 
У даному випадку відповідач підписав та подав до банку саме оферту на укладення кредитного договору, яка й була акцептована позивачем, що не суперечить вимогам закону щодо укладення договору.
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що договір-оферта був укладений шляхом його підписання стороною, яка внесла пропозицію - ОСОБА_1 , тоді як АТ «Альфа-Банк», у свою чергу, підписав акцепт цієї пропозиції. За таких обставин обидва документи - оферта та акцепт - підписані обома сторонами, що свідчить про дотримання письмової форми договору та досягнення згоди щодо всіх істотних умов правочину.
Отже, з урахуванням наведених вище приписів закону, договір може бути укладений у письмовій формі як шляхом підписання сторонами одного документа, так і шляхом обміну офертою та акцептом, які містять істотні умови договору та підтверджують волевиявлення сторін на його укладення. Такий обмін складає предмет договору кредитування.
При цьому як оферта на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501403658 від 09.12.2021 року, так і акцепт цієї пропозиції, містять одинакові умови кредитування, зокрема, розмір кредиту - 200000,00 грн, процентна ставка за користування кредитом фіксована - 35,00% річних , строк кредиту - 60 місяців. 
Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Зокрема, клопотання про призначення відповідної судової комп`ютерно-технічної експертизи (експертизи у сфері інформаційних технологій або телекомунікацій). 
Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що вказані вище дії вчинені від імені відповідача невстановленими особами внаслідок шахрайських дій, матеріали справи не містять. 
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, позичальник здійснював часткове погашення кредитної заборгованості, тобто вчиняв дій, що свідчать про визнання ним умов укладеного договору та обов`язку по сплаті боргу. 
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі №415/160/17.
Разом з тим, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України). 
Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення апелянта про слухання справи судом першої інстанції заслуговують на увагу. Матеріали справи не містять належних доказів повідомлення відповідача про час та місце проведення судового засідання місцевим судом 04.11.2025 року згідно положень статтей 128-130 ЦПК України, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення з постановленням нового по суті позовних вимог. 
У матеріалах справи наявна лише довідка про відкладення розгляду справи на 04.11.2025 о 10:45 год. Однак, будь-яких документів вручення (доставки) судової повістки відповідачу чи його представнику матеріали справи не містять. 
Зазначене вище є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог. 
За положеннями ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, з відповідача на користь АТ «Сенс-Банк» підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви в розмірі 4513,50 грн. Судові витрати, понесені відповідачем, покладаються на нього. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Миргородського Вадима Петровича– задовольнити частково. 
Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) заборгованість за кредитним договором №501403658 від 09.12.2021 року у розмірі 376125 (триста сімдесят шість тисяч сто двадцять п`ять) грн 26 коп., з якої заборгованість за тілом кредиту - 197433,64 грн, заборгованість за відсотками - 178691,62 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) судові витрати у розмірі 4513 (чотири тисячі п`ятсот тринадцять) грн 50 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

Л.П. Никифоряк