Справа № 204/13790/25 
Провадження № 2/204/1661/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого - судді      Черкез Д.Л.
за участю секретаря судового засідання   Борсук А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ: 

24 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 733391 від 19.04.2023 року в загальному розмірі 22 008,00 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 19.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 733391, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. 01.02.2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024 року. Згідно вищевказаного Договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до відповідача за кредитним договором №733391 від 19.04.2023 року. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 22 008,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 3 000,00 грн.; заборгованість за процентами – 19 008,00 грн.; заборгованість за комісією – 0 грн.; заборгованість за штрафом/пенею - 0 грн. У зв`язку з вищевикладеним, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» вирішило звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості.
Ухвалою суду від 25 грудня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. 
16 січня 2026 року від представника відповідача – Карлаш І.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на наступне. У відзиві представник відповідача зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази надання кредиту (переказу кредитних коштів на рахунок відповідача), оскільки вважає, що Інформаційна довідка надана ТОВ «Платежі Онлайн» не є первинним документом та не є доказом надання кредитних коштів. Звертає увагу суду, що заявлена до стягнення сума відсотків більш ніж у 6 разів перевищує суму тіла кредиту, тому заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами не є співмірною сумі кредиту. Щодо витрат на правову допомогу вказав, що відповідач вважає таку суму завищеною, необґрунтованою та неспівмірною зі складністю справи. Враховуючи викладене, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.
Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 19.04.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та  ОСОБА_1  було укладено договір № 733391 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до якого, Товариство надало відповідачу кредит у гривні, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони погодили наступні умови: сума кредиту – 3 000,00 грн., тип кредиту – кредит; строк кредиту – 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів; тип процентної ставки – фіксована; стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього Договору. Вказаний кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Н247» (зв. бік а.с. 14-24).
Того ж дня, тобто 19.04.2023 року, ОСОБА_1 було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Н247» Паспорт споживчого кредиту (а.с. 13-14) та Графік платежів, який є Додатком № 1 до вищевказаного договору (а.с.25).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання, що визначено у ст. 634 ЦК України.
У відзиві на позовну заяву представник відповідач хоча і заперечував проти позову, посилаючись на те, що позивачем не додано до позовної заяви доказів надання позивачем грошових коштів позичальнику, однак фактично не наводив жодних заперечень проти тверджень позивача про те, що договір № 733391 про надання споживчого кредиту від 19.04.2023 року, Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів було підписано сторонами в електронній формі одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення), який було відправлено на фінансовий номер позичальника. 
Наведені у відзиві на позовну заяву твердження представника відповідача про те, що відповідач не укладав в електронній формі кредитний договір з первісним кредитором суд до уваги не приймає та відхиляє, оскільки на підтвердження вказаних обставин відповідач не надав суду жодних доказів, та такі твердження спростовуються наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.
Таким чином, судом встановлено, що між ТОВ «Селфі Кредит» та  ОСОБА_1 19.04.2023 року було укладено Договір № 733391 про надання споживчого кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику ОСОБА_1 обумовлені кредитним договором грошові кошти.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача не визнавав факт отримання відповідачем на платіжну картку грошових коштів у кредит від ТОВ «Селфі Кредит», у зв`язку з чим за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 29.01.2026 року (а.с. 74) було витребувано у Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» відомості щодо належності банківської карти з прихованим номером № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , інформацію чи була успішною транзакція здійснена 19.04.2023 року на банківську картку № НОМЕР_1 в сумі 3 000,00 грн., чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти НОМЕР_1 та у якому розмірі та чи проводилась верифікація особи власника банківської карти НОМЕР_1 .
На виконання вищевказаної ухвали суду про витребування доказів 25.03.2026 року на адресу суду надійшла відповідь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» № КНО-07.8.5/4305 БТ від 18.03.2026 року, в якій зазначено, що в Банку на ім?я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) була випущена банківська платіжна карта (далі - БПК) НОМЕР_3 до рахунку № НОМЕР_4 у гривні. Операція на суму 3 000,00 грн. 19.04.2023 р. о 18:38:10 проведена з використанням сервісу переказу коштів через АТ ПУМБ. Між Банком та ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" було укладено договір відповідно до якого Банк надав послуги переказу коштів. В Банку наявна лише часткова інформація щодо операції, а саме що кошти направлені на карту НОМЕР_3 , яка випущена на ім?я ОСОБА_1 (РНОКПІ НОМЕР_2 ) на суму 3 000,00 грн. 19.04.2023 р. о 18:38:10. Ідентифікація та верифікація ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) проводилась 05.10.2021р. при оформленні карти НОМЕР_3 до рахунку № НОМЕР_4 у гривні на відділенні № 5 ПУМБ в м. Дніпро за адресою: 49047, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Робоча, 176 (а.с. 100).
Факт перерахування коштів в сумі 3 000,00 грн. 19.04.2023 року на рахунок позичальника додатково підтверджується також листом ТОВ «Пейтек» вих. № 20251020-2758 від 20.10.2025 року, в якому зазначено, що між Товариством та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено Договір про організацію переказу грошових коштів № 03052022 від 03.05.2022 року. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» на суму 3 000,00 грн. (а.с.13-14).
Отже, враховуючи встановлені обставини, суд не бере до уваги та відхиляє усі заперечення відповідача про неотримання відповідачем від ТОВ «Селфі Кредит» грошових коштів у кредит, оскільки вони повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. 
Відповідач отримала у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористалася наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним договором не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.
Таким чином, між позивачем та відповідачем склалися кредитні правовідносини, у яких право кредитодавця вимагати повернення наданих у кредит грошових коштів, кореспондує обов`язок позичальника повернути отримані у кредит кошти на умовах обумовлених укладеною між ними угодою.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва.
Так, 01.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» як Клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» як Фактором було укладено Договір факторингу № 01022024, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (а.с. 34-38).
Того ж дня, тобто 01.02.2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підписали Акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 01.02.2024 року до Договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року (а.с.45).
Згідно з Витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 733391 від 19.04.2023 року, укладеним з відповідачем. У вказаному Витягу з Реєстру боржників зазначено, що загальна сума заборгованості становить 22 008,00 грн., з яких: залишок по тілу кредиту – 3 000,00 грн.; залишок по відсотках – 19 008,00 грн. (зв. бік а.с. 44).
Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з відповідачем.
Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 733391 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.04.2023 року станом на 01.02.2024 року заборгованість за кредитним договором становить 22 008,00 грн., з яких: залишок по тілу кредиту – 3 000,00 грн.; залишок по відсотках – 19 008,00 грн. (зв. бік а.с. 26-31).
Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатила. 
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Суд зазначає, що кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд не бере до уваги та відхиляє твердження відповідача про необхідність зменшення розміру нарахованих Кредитодавцем відсотків за кредитним договором, оскільки передбачені Законом та умовами укладеного кредитного договору підстави для цього відсутні.
Розрахунок процентів за користування кредитними коштами проведений позивачем з дотриманням умов укладеного між сторонами кредитного договору та відповідає його умовам, оскільки згідно п. 1.4 договору сторони обумовили строк кредиту у 360 днів та періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, тип процентної ставки – фіксована, стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього Договору. 
При розгляді даної справи суд виходить з того, що в обґрунтування заперечень проти позову та підтвердження перед судом наведених обставин, стороною відповідача не надано суду належних, допустимих та переконливих доказів. Усі заперечення відповідача зводяться лише до його незгоди щодо отримання грошових коштів за кредитним договором. При цьому, обов`язок доведення перед судом переконливості своєї позиції покладається у рівній мірі як на позивача, так і на відповідача. Саме тому, оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази та повідомлені сторонами суду обставини, суд вважає переконливішою позицію позивача, оскільки вона підтверджена відповідним доказами, в той час як позиція відповідача ґрунтується виключно на запереченнях та припущеннях, та не підтверджена відповідним засобами доказування.
Суд також зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, а також беручи до уваги, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є обґрунтованими.
З огляду на те, що відповідач прострочила погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернула отримані в кредит кошти, не виконавши взятих за договорами зобов`язань, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 733391 від 19.04.2023 року у загальному розмірі 22 008,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 3 000,00 грн.; заборгованість по відсотках – 19 008,00 грн., а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Усенко М.І., що підтверджується Договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, укладеним між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (зв.бік а.с. 49).
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
08.12.2025 року між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було підписано Акт № 569 та детальний опис наданих послуг до Акту № 569 за Договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 року в якому зазначено, що вартість послуг з усної консультації, ознайомлення з матеріалами справи, погодження правової позиції, складання позовної заяви та подання її до суду складає 8 000,00 грн. (витрачено 6 годин 30 хвилин). (а.с. 50).
Позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Усенка М.І., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі.
Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з цим, згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу, вважав такий розмір витрат необґрунтованим та неспівмірним зі складністю справи.
З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 8 000,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат.
Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. 
При цьому, вартість послуг складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовки адвокатського запиту, підготовки та подання клопотання щодо отримання інформації а також витрачений на вказані послуги час (6 годин 30 хвилин), є очевидно завищеними та такими, що не відповідають складності виконаних адвокатом робіт.
Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, беручи до уваги заперечення представника відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, заявленої у справі ціни позову та значення справи для сторін, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а отже вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (у мінімальному розмірі для позовних вимог майнового характеру з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду позовної заяви в електронній формі).
На підставі ст.ст. 15, 16, 204, 512, 514, 516, 526, 627, 634, 638, 640, 641, 1046, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП – НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ - 35234236, місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_5 , банк отримувача – АТ «Креді Агріколь Банк») заборгованість за кредитним договором № 733391 від 19.04.2023 року у загальному розмірі 22 008,00 грн. (двадцять дві тисячі вісім гривень, 00 копійок), з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3 000,00 грн. (три тисячі гривень, 00 копійок); заборгованість за процентами – 19 008,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч вісім гривень, 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП – НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ - 35234236, місцезнаходження: 49029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_5 , банк отримувача – АТ «Креді Агріколь Банк») судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. (три тисячі гривень, 00 копійок). 
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя           Д.Л. Черкез