Номер провадження 3/754/587/26
Справа №754/1263/26
ПОСТАНОВА 
Іменем України

05 березня 2026 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Скляренко У.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Деснянського УП ГУ НП в м. Києві, за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Купченка В.В. про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
17.01.2026 о 09 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 а саме: виражався брутальною лайкою, погрожував розправою, бив руками по тілу, тягав за волосся, погрожував фізичною розправою, кидався у бійку чим завдав психологічної та фізичної шкоди, чим порушила п. 14, 17 ст. 1 ЗУ «Про запобігання і протидію домашньому насильству».
Крім того, 17.01.2026 о 09 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , а саме: виражався брутальною лайкою, погрожував розправою, бив руками по тілу, тягав за волосся, погрожував фізичною розправою, кидався у бійку чим завдав психологічної та фізичної шкоди, чим порушила п. 2 ст. 1 ЗУ «Про запобігання і протидію домашньому насильству».
Крім того, 17.01.2026 о 09 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 в присутності малолітньої дитини ОСОБА_4 , а саме: виражався брутальною лайкою, погрожував розправою, бив руками по тілу, тягав за волосся, погрожував фізичною розправою, кидався у бійку чим завдав психологічної та фізичної шкоди, чим порушила п. 2 ст. 1 ЗУ «Про запобігання і протидію домашньому насильству».
Такими своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
У судовому засіданні адвокат Купченко В.В. просив провадження закрити з підстав того, що події викладені в протоколі були обопільною сваркою і відносно ОСОБА_2 так само складено протокол за ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та провадження закрито іншим складом суду у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Вислухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Так ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Визначення поняття домашнього насильства наведене в п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Разом з тим, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.
Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Так ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.
Частиною 1 ст. 256 КУпАП серед іншого встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються прізвища, адреси свідків, якщо вони є.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов такого висновку.
Судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №742731 від 17.01.2026; рапорт інспектора СПДН Деснянського УП ГУ НП в м. Києві Ніконової Т.; заяву ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 .
З письмової заяви ОСОБА_2 та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що між ним, стався побутовий конфлікт.
Таким чином, аналізуючи письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що неможливо беззаперечно дійти висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї психологічного та фізичного характеру відносно ОСОБА_2 в присутності неповнолітніх дітей, що завдало чи могло завдати шкоди психічному та фізичному здоров`ю.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 виникла словесна сварка, у якій брали участь обидві сторони.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Стосовно складеного на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства, тобто умисного вчинення діянь психологічного характеру, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Насильство у родині, будь-якого характеру, відрізняється тим від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.
За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 173-2, 247, 251-252, 283, 284 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена Київського апеляційного суду протягом десяти днів із дня її винесення.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя         У.В. Скляренко