Роздільнянський районний суд Одеської області
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/4367/25 
Номер провадження: 2/511/514/26
13 лютого 2026 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді Теренчук Ж. В.,
секретаря судового засідання Ніколас С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно по праву спадкування за заповітом, 
в с т а н о в и в:
Зміст позовної заяви.
У грудні 2025 року позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд встановити факт належності ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з: «А» - житловий будинок загальною площею 70,1 кв.м., в тому числі житловою – 32,5 кв.м., «Б», «В», «Е» - сараї, «Г» - вбиральня, «Д» - душ та визнати за нею право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та які прийняла у вигляді спадщини, але не оформила спадкових прав при житті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обгрунтування позову посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років помер її батько ОСОБА_3 та після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 року та земельну ділянку площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, кадастровий номер 5123910100:02:011:0169. 
Належність йому будинку встановлювалась на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Роздільнянської міської ради народних депутатів Одеської області 23.06.2000 року на підставі рішення виконкому №29 від 23.06.2000 року з даними про реєстрацію даного об`єкта нерухомого майна 30.06.2000 року в реєстраційній книзі за №26-44.
Оскільки ОСОБА_3 за життя заповіту не склав, то має місце спадкування за законом.
Спадщину у встановленому порядку після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_4 шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви від 16.04.2007 року, яка знаходиться в спадковій справі №190/07. Вона та її сестра ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовились шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви від 16.04.2007 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яку вона прийняла у вигляді спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_6 , однак за життя не оформила спадкових прав на вищезазначений житловий будинок та земель ну ділянку.
За життя, а саме 05.07.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом К.Л.Курако, яким на випадок смерті заповіла їй все своє майно.
Позивачка прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті матері – ОСОБА_4 , на підставі якої заведено спадкову справу №62/2022 та вже отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом НТА 429937, видане приватним нотаріусом К.Курако на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5123910100:02:011:0169.
Однак відповідно до листа нотаріуса №247/02-14 від 28.05.2024 року по спадковій справі №62/2022 від 09.02.2024 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок номер АДРЕСА_1 їй відмовлено, так як заява про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , була подана неналежною особою; видача 23.06.2000 року свідоцтва про право власності на будинок відбулась після смерті громадянина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто з порушенням вказаних норм законодавства.
Між тим наданими у справі доказами підтверджено факт належності спадкового майна померлому ОСОБА_3 , а тому просила позов задовольнити та визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті батьків.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 05.01.2026 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано спадкову справу (а.с. 43).
Ухвалою суду від 26.01.2026 року справу призначено до судового розгляду. (а.с. 121)
Позиції сторін у суді.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити повністю, а також просила справу розглядати справу у її відсутність. (а.с. 124)
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно поштового повідомлення отримав судову повістку, між тим не прибувши до суду, про поважні причини неявки суд не повідомив. 
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом по справі встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №201.(а.с.7)
Позивачка зазначила що при житті батькові належало нерухоме майно і після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді:
- житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок від 23.06.2000 року, що складається з: «А» - житловий будинок загальною площею 70,1 кв.м., в тому числі житловою – 32,5 кв.м., «Б», «В», «Е» - сараї, «Г» - вбиральня, «Д» - душ, що підтверджується технічним паспортом на будинок від 26.09.2023 року. (а.с. 12)
- земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, кадастровий номер 5123910100:02:011:0169. Факт належності зазначеного правовстановлюючого документу спадкодавцю ОСОБА_3 був встановлений рішенням Роздільнянського районного суду одеської області від 28.02.2019 року по справі №511/50/19.
Зокрема в підтвердження права власності ОСОБА_3 на житловий будинок суду надано наступні документи :
-свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 видане, виконкомом Роздільнянської міської ради народних депутатів Одеської області 23.06.2000 року на підставі рішення виконкому №29 від 23.06.2000 року на ім`я ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з даними про реєстрацію даного об`єкта нерухомого майна 30.06.2000 року в реєстраційній книзі за №26-44 (а.9);
-витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12911155, видане Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 15.12.2006 року, відповідно до якого за ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 .(а.с.109)
Із даних документів вбачається, що свідоцтво право особистої приватної власності , заява про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , була подана неналежною особою; видача 23.06.2000 року зазначеного вище свідоцтва відбулась після смерті громадянина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спадкоємцями першої черги за законом на момент смерті ОСОБА_3 були :
- ОСОБА_4 , дружина спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 08.05.1955 року райбюро РАЦС Роздільнянського району Одеської області (зберігається в спадковій справі №190/07)
- донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 14.06.1955 року та копією свідоцтва про одруження НОМЕР_4 , виданого Лиманським п,с Роздільнянського району Одеської області 01.08.1981року на підставі актового запису №35. (а.с.34,35)
- донька ОСОБА_5 .
Із матеріалів спадкової справи судом встановлено, що спадщину у встановленому порядку після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_4 шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви від 16.04.2027 року, яка знаходиться в спадковій справі №190/07. Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовились шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви від 16.04.2007 року, яка зберігшається в спадковій справі №190/07.
Тобто єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8 була його дружина – ОСОБА_4 .
Відповідно до Постанови державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса №34/02-31 від 24.01.2019 року ОСОБА_4 відмовлено в видачі правовстановлюючого документу на земельну ділянку площею 0,113 га цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку з посиланням на те, що в наданому Державному акті серії ІІІ-ОД №047537, виданому Роздільнянською радою Одеської області 27.04.1999 року ім`я спадкодавця зазначено   ОСОБА_9 , а в свідоцтві про смерть НОМЕР_1 прізвище спадкодавця зазначено «   ОСОБА_10 ». 
Факт належності зазначеного правовстановлюючого документу спадкодавцю ОСОБА_3 був встановлений рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.02.2019 року по справі №511/50/19.(а.с.21)
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 27.05.2022 року Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №345.(а.с.25)
На момент смерті ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою №279-6 від 11.08.2022 року.(а.с.28)
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яку вона прийняла у вигляді спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_6 , однак за життя не оформила спадкових прав, а саме:
- житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок від 23.06.2000 року, що складається з: «А» - житловий будинок загальною площею 70,1 кв.м., в тому числі житловою – 32,5 кв.м., «Б», «В», «Е» - сараї, «Г» - вбиральня, «Д» - душ, що підтверджується технічним паспортом на будинок від 26.09.2023 року.
- земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, кадастровий номер 5123910100:02:011:0169. 
За життя, а саме 05.07.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом К.Л.Курако, яким на випадок смерті заповіла доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 все своє майно.(а.с.26,27) Зазначений заповіт у встановленому порядку зареєстрований в Спадковому реєстрі, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі в Спадковому реєстрі 5250193 від 05.07.2018 року, який знаходиться в спадковій справі №62/2022. 
ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті матері – ОСОБА_4 , на підставі якої заведено спадкову справу №62/2022, яка витребувана судом . (а.с.46)
Сестра позивачки – ОСОБА_5 у встановленому порядку спадщину після смерті матері не прийняла, що підтверджується матеріалами спадкової справи №62/2022. Також на теперішній час її сестра ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_6 та відповідач по справі - ОСОБА_2 її син, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_7 . (а.с.31, 32) 
Так із матеріалів спадкової справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом НТА 429937, виданим приватним нотаріусом К.Курако ОСОБА_1 отримала у власність по праву спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5123910100:02:011:0169 що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та яку у вигляді спадщини прийняла дружина ОСОБА_4 , але за життя не оформила спадкових прав.
Однак відповідно до листа нотаріуса №247/02-14 від 28.05.2024 року по спадковій справі №62/2022 на заяву ОСОБА_1 від 09.02.2024 року про видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок номер АДРЕСА_1 мене повідомлено, що при вивченні документів нотаріусом з посиланням на п.2.1 п.2 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджений Наказом №121 від 09.06.1998 року Зареєстровано в МЮ України, відповідно до якого «заявник подає до бюро технічної інвентарізації два примірники правовстановлюючого документа (оригінал та копію)», відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, так як заява про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , була подана неналежною особою; видача ІНФОРМАЦІЯ_6 зазначеного вище Свідоцтва відбулась після смерті громадянина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 з порушенням вказаних норм законодавства.
Нормативно-право обгрунт ування.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.
Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Крім того згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Частиною першою статті 328 ЦК України установлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, зокрема житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то спадкоємець також не набуває це право у порядку спадкування. 
Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.
Питання видачі свідоцтва про право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон про нотаріат) та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 (далі – Порядок № 296/5).
Під час видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (підпункт 4.14 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку № 296/5).
Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені статтею 49 Закону про нотаріат.
Відповідно до частини першої статті 49 Закону про нотаріат нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.
У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надані роз`яснення , що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».
Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року в справі № 911/3594/17, у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 925/1121/17, від 17 квітня 2019 року в справі № 916/675/15, від 24 січня 2020 року в справі № 910/10987/18, від 06 жовтня 2021 року в справ № 910/13574/20, від 28 червня 2023 року в справі № 539/5295/21, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а лише засвідченням державою вже набутого спадкодавцем права власності. Суть державної реєстрації прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.
Висновки суду.
Суд, давши оцінку обгрунтованості заявлених позовних вимог, прийшов до висновку , що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Згідно ст.60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Так позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту належності на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з: «А» - житловий будинок загальною площею 70,1 кв.м., в тому числі житловою – 32,5 кв.м., «Б», «В», «Е» - сараї, «Г» - вбиральня, «Д» - душ.
Як вбачається із матеріалів справи свідоцтво про право власності на це нерухоме майно, а також його державна реєстрація були проведені після його смерті , а тому нотаріус відмови у видачі свідоцтва про право власності на нього та рекомендовано звернутися до суду.
Так умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Суд вважає, що позивач довів в суді факт належності спадкодавцю ОСОБА_3 житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з: «А» - житловий будинок загальною площею 70,1 кв.м., в тому числі житловою – 32,5 кв.м., «Б», «В», «Е» - сараї, «Г» - вбиральня, «Д» - душ.
Зокрема, суд встановив, що нотаріус видав спадкоємцеві померлого ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, кадастровий номер 5123910100:02:011:0169, оскільки спадкоємець надав рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.02.2019 року по справі №511/50/19, який це право підтверджено. 
Цим рішенням встановлено факт належності померлому ОСОБА_3 Державного акту про право власності на зазначену земельну ділянку №047537, виданого 27.04.1999 року на підставі рішення Роздільнянської міської ради народних депутатів Одеської області від 20.02.1998 року , так як в правовстановлюючому документі допущено описку. 
Вказана земельна ділянка призначена для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину на який нотаріус відмовив, мотивуючи відмову тим, що подані спадкоємцем документи на житловий будинок не відповідають вимогам чинного законодавства України.
Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12911155, виданим Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» підтверджено, що з 15.12.2006 року за ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано право власності на спірний будинок, а відтак даних щодо належності цього нерухомого майна іншим особам на протязі всього часу існування нерухомого майна не встановлено, будь-яких майнових прав на будинок не заявлено.
Тому суд вважає, що дані документи достовірно підтверджують факт належності спірного будинку на праві власності спадкодавцю ОСОБА_6 .
Далі позивачем підтверджено матеріалами спадкової справи, що в порядку спадкування за законом спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла його дружина ОСОБА_4 , яка звернулася з заявою в установлений строк відповідно до ст.1628 ЦК України до нотаріуса. Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовились шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви від 16.04.2007 року, яка зберігається в спадковій справі №190/07.
Між тим при житті ОСОБА_4 ,. не встигла оформити свої спадкові права і ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, залишивши при житті, яким все своє майно заповіла доньці ОСОБА_1 . 
В свою чергу ОСОБА_1 , звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті матері – ОСОБА_4 , на підставі якої заведено спадкову справу №62/2022, а тому спадщину прийняла в порядку ст.1268 ЦК України.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом НТА 429937 виданим приватним нотаріусом К.Курако вона отримала у власність по праву спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5123910100:02:011:0169 що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та яку у вигляді спадщини прийняла дружина ОСОБА_4 , але за життя не оформила спадкових прав.
Тому суд вважає, що за позивачкою належить визнати право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з: «А» - житловий будинок загальною площею 70,1 кв.м., в тому числі житловою - 32,5 кв.м., «Б», «В», «Е» - сараї, «Г» - вбиральня, «Д» - душ, які належали ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та який прийняла у вигляді спадщини, але не оформила спадкових прав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При цьому суд вважає , що в резолютивній частині рішення суду встановлення факту належності майна спадкодавцю законом не передбачено, так як дані обставини суд зазначає лише в мотивувальній частині.
Судовий збір позивачем сплачено при зверненні до суду. 
Керуючись ст.ст. 4, 81, 141, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно по праву спадкування за заповітом, – задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з: «А» - житловий будинок загальною площею 70,1 кв.м., в тому числі житловою - 32,5 кв.м., «Б», «В», «Е» - сараї, «Г» - вбиральня, «Д» - душ, які належали ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та який прийняла у вигляді спадщини, але не оформила спадкових прав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя       Ж. В. Теренчук