Справа № 454/3558/25 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т. В. 
Провадження № 22-ц/811/4544/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та  ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №447706-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», через телекомунікаційну систему одноразовим ідентифікаторомG-9602. За умовами кредитного договору №447706-КС-001 від 05 лютого 2022 року кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти у розмірі 8000 грн. на засадах строковості, поворотності платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Зазначає, що кредитний договір №447706-КС-001 від 05 лютого 2022 року є дійсним, оскільки підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора, отримання якого є неможливим без прийняття особою пропозиції укласти електронний договір (оферти), відтак сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Відповідно до умов договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,0839892 % за кожен день користування кредитом, кредит наданл на строк - 24 тижні. ТзОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Внаслідок невиконання належним чином зобов`язань, у відповідачки виникла заборгованість за договором про надання кредиту, яка станом на 08.08.2025 року становить 23855,68 грн., з яких: 8000 грн. прострочені платежі за тілом кредиту; 14655,68 грн. прострочені платежі за процентами; 1200 грн. прострочені платежі за комісією.
З наведених підстав просить стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за договором №447706-КС-001 від 05 лютого 2022 року в розмірі 23 855, 63 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8000 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 14655,68 грн.; суми прострочених платежів за комісією -1200 грн.;
стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. 
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» задоволено.
Стягнутоз ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту №447706-КС-001 від 05.02.2022 року в розмірі 23855,68 грн., з яких: 8000 грн. прострочені платежі за тілом кредиту; 14655,68 грн. прострочені платежі за процентами; 1200 грн. прострочені платежі за комісією.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2422,40грн. судового збору.
Рішення суду, в частині стягнення судового збору, оскаржила представник ОСОБА_1 – Мартинюк Оксана Іванівна,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апелянт стверджує, що у відзиві на позовну заяву, надісланому до суду першої інстанції 04.12.2025 року, нами було зазначено, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи загального захворювання та додано довідку про інвалідність. Згідно з п. 9 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Однак суд першої інстанції не врахував зазначене при ухваленні рішення та стягнув з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2422,40 грн. судового збору. З наведених підстав просить рішення суду змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2422,40 грн. судового збору, звільнивши її від сплати такого.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2422,40 грн. судового збору, то законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення інших позовних вимог судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом першої інстанції, з урахуванням того, що відповідачка порушила умови договору, не погасила заборгованість в добровільному порядку, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання кредиту №447706-КС-001 від 05.02.2022 року в розмірі 23855,68 грн., з яких: 8000 грн. прострочені платежі за тілом кредиту; 14655,68 грн. прострочені платежі за процентами; 1200 грн. прострочені платежі за комісією.
Крім того, судом першої інстанції вирішено питання розподілу судових витрат та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2422,40грн. судового збору.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачки судового збору з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 є інвалідом другої групи загального захворювання (безтерміново), що стверджується довідкою Міністерства охорони здоров`я серія ЛВА-1 №257544 від 31.05.2005 року.
04 грудня 2025 року, представником відповідачки ОСОБА_2 подано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», до якого долучено вищезгадану довідку про інвалідність.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.
ОСОБА_1 є інвалідом другої групи загального захворювання (безтерміново), що підтверджується довідкою Міністерства охорони здоров`я серія ЛВА-1 №257544 від 31.05.2005 року, тому вона звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, то судові витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», мають компенсуватися за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що безпідставно не врахував суд першої інстанції при ухваленні рішення суду при вирішенні питання про стягнення судового збору. 
Враховуючи наведене, Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» слід компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 2422,40 грн. судового збору за подання позову.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2025 року в частині розподілу судових витрат – скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.
Судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. компенсувати ТзОВ«Бізнес позика» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді – члена колегії суддів постанова складена 20 квітня 2026 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 
Судді: О.М. Ванівський 
Р.П. Цяцяк