Справа 362/2248/26 
Провадження 3/362/823/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.04.2026 року         м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 185 КУпАП,
встановив:
28.02.2026 о 19:30 год. у м. Василькові Обухівського району Київської області по вул.. Грушевського, 23, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі водій категорично відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме відео реєстратор № 854590. Від керування відсторонений шляхом евакуації транспортного засобу.
 
Також 28.02.2026 о 22:10 год. у м. Василькові Обухівського району Київської області по вул.. Грушевського, 23, ОСОБА_1 перешкоджав працівникам поліції в евакуації автомобіля, на законну вимогу поліцейського припинити адміністративне правопорушення не реагував. При цьому висловлювався у грубій формі на адресу поліцейських, погрожував фізичною розправою.
ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином. 
Так, судом вжито всіх заходів щодо повідомлення та виклику ОСОБА_1 у призначені судові засідання, зокрема неодноразово викликався до суду шляхом надсилання на адресу його проживання судових повісток про його виклик у судове засідання, які повернуті до суду без вручення через відсутність адресата за вказаною адресою.
Суд констатує, що здійснював виклики ОСОБА_1 за адресою, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення з його слів. 
Додатково на номер телефону ОСОБА_1 , зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення з його слів, судом направлялись СМС-сповіщеня про виклик ОСОБА_1 в судове засідання, частина з яких отримана ним відповідно до довідок про доставку. 
Окрім того, судом на офіційному сайті суду публікувалось оголошення про виклик ОСОБА_1 у судове засідання.
При цьому, суд направляв до ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області листи про необхідність забезпечення явки ОСОБА_1 у судове засідання, однак вони залишилися невиконаним через його відсутність за місцем проживання.
Суд констатує, що використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи, проте ОСОБА_1 , не виконуючи процесуальних обов`язків своєчасно з`являтися до суду за викликом, затягує розгляд справи, що суд розцінює як намагання уникнути відповідальності.
З урахуванням того, що ОСОБА_1 належним чином та завчасно повідомлений про дату та час розгляду справи, з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, суд вважає за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення без його участі.
Вивчивши матеріали матеріалів справи у їх сукупності, суд встановив таке.
Щодо протоколу серія про адміністративне правопорушення серія ВАД № 966662 від 28.02.2026 за ст. 185 КУпАП.
Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків. 
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Вказане тлумачення викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.
У відповідності до п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.
Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні ним службових обов`язків, оскільки вимога працівника поліції або розпорядження це - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.
Основні права працівника поліції встановлено у розділах IV «Повноваження поліції», V «Поліцейські заходи» Закону України «Про національну поліцію». Так, поліція здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок вчинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України» громадська безпека і порядок це захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз.
Статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Таким чином, визначаючи поняття громадського (публічного) порядку та безпеки і покладаючи на поліцію обов`язок забезпечувати такі, законодавець не виділяє сфер, у яких неможливе посягання на відносини щодо встановленого порядку управління. Ключовим у таких ситуаціях є перебування поліцейського при виконанні службових обов`язків. Відтак, відмовляючись виконати законні вимоги чи розпорядження поліцейського, висловлені щодо вчинення адміністративного правопорушення у будь-якій іншій сфері, зокрема у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особа вчиняє посягання на встановлений порядок управління, що становить собою об`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України.
У даному випадку ОСОБА_1 поставлено у провину вчинення адміністративного правопорушення, що полягало у невиконанні законної вимоги поліцейського про припинення правопорушення.
На думку суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема: даними зі змісту протоколу серії ВАД № 966662 від 28.02.2026, даними протоклу про адміністративне затримання серія АПЗ18 № 027951 від 28.02.2026, даним адмінпрактики. фактичним даними електронного рапорту інспектора ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській обалсті. 
Щодо протоколу серія про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 № 603087 від 28.02.2026 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо правого регулювання порядку проходження огляну на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.
Диспозицiєю ч. 1 cт. 130 КУпAП передбачено відповідальність за: 
1) кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;
2) передачу кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів;
3) вiдмову oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.
Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі – Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі – Інструкція № 1452/735).
Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п. п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Щодо винності ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то суд вважає, що вона підтверджується матеріалами справи, зокрема: справи, зокрема: 
-фактичними відомостями викладеними в протоколі серії ЕПР 1 № 603087 від 28.02.2026;
-даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за яким у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. почервоніння очей. не чітка мова ОСОБА_1 мав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак він не проведений через його відмову;
-даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.02.2026, який не реалізовано через відмову ОСОБА_1 ;
-письмовим поясненнями ОСОБА_2 від 28.02.2026, за якими 28.02.2026 близько 19:30год. йому зателефонував його знайомий ОСОБА_3 та повідомив, що хоче зустрітися для розмови. Після чого він прибув за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків. вул. Грушевського, 23, туди приїхав його знайомий ОСОБА_3 на автомобілі Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, вийняв металеву палицю та почав погрожувати фізичною розправою;
-письмовим поясненнями ОСОБА_4 віл 28.02.2026, за якими 28.02.2026 близько 19:30 год. він гуляв містом та по вул. Грушевського, поряд з буд № 23, де побачив як їхав автомобілі Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , та припаркувався. З автомобіля вийшов водій з явними ознаками алкогольного сп`яніння, поводився неадекватно, була хитка хода;
-даними відеозапису події правопорушення, що відображена на електронному диску, долученому до матеріалів справи і переглянутому в судовому засіданні, де з-поміж іншого зафіксовано прибуття працівників поліції за викликом. ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, грубіянить, поводить себе зухвало, виражається нецензурною лайкою. Надалі піж час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомляє, що дійсно керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та підтверджує факт вживання ним алкогольних напоїв. Вказує на відсутність в нього посвідчення водія, так як позбавлений права керування транспортними засобами. З огляду на наявні ознаки алкогольного сп`яніння працівники поліції пропонують водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці або в медичному закладі на що останній підтверджує факт вживання ним алкогольних напоїв та відмовляється проходити огляд. 
Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.
За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі на вимогу працівників поліції проходити медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185 та ч. 1 ст. 130 КпАП України, так як він вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейському, а також керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Відповідно до ст. ст. 33, 34 КУпАП при накладені адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником такі іншими особами.
Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчинених правопорушень, а саме високий ступінь суспільної шкідливості, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у межах санкцій вказаних статей КУпАП.
У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.
Керуючись ст. ст. 23, 33-34, 36, 221, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд
постановив:
Об`єднати в одне провадження справи за № 362/2172/26 (провадження № 3/362/791/26) та № 362/2248/26 (провадження № 3/362/823/26) щодо ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП присвоїти об`єднаній справі № 362/2248/26.
ОСОБА_1  визнати винуватим за ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення: 
- за ст. 185 КУпАП у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (Отримувач: Київська обл../м. Київ/21081300. Рахунок № UA488999980313030149000010001. Банк: Казначейство України (ЕАП) ЄДРПОУ 37955989. Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко